ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2026 р. Справа №907/1039/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Желік М.Б.
суддів Галушко Н.А.
Орищин Г.В.
за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П. 
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 від 05.10.2025 (вх. №01-05/2894/25 від 06.10.2025)
на постанову Господарського суду Закарпатської області від 23.09.2025 (повне судове рішення складено 24.09.2025, суддя Пригуза П.Д.)
у справі №907/1039/24
за заявою: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
про неплатоспроможність

за участю представників сторін:
від скаржника Кузьмін А.Р. (поза межами приміщення суду) 
арбітражний керуючий не з`явився. 

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 23.09.2025 закрито провадження у справі №907/1039/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 на підставі положень ч.11 ст. 126 КУзПБ.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, заявник - ОСОБА_1 звернулася до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 23.09.2025 у справі №907/1039/24, а справу направити до Господарського суду Закарпатської області для продовження розгляду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2422,00 грн.
24.10.2025 скаржник подав клопотання про усунення недоліків до яких додано платіжну інструкцію про сплату судового збору.
Зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду державного бюджету підтверджується випискою, сформованою в Автоматизованій системі документообігу суду 23.10.2025.
24.10.20.25 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 05.10.2025 (вх. №01-05/2894/25 від 06.10.2025) на постанову Господарського суду Закарпатської області від 23.09.2025 у справі №907/1039/24; призначено розгляд справи на 03.12.2025; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 28.11.2025; витребувано матеріали справи №907/1039/24 в Господарського суду Закарпатської області.
01.12.2025 скаржник подав до суду клопотання про участь представника - Кузьміна А.Р. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 задоволено. 
01.12.2025 арбітражний керуючий Яковенко Д.Е. подав до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 задоволено. 
03.12.2025 арбітражний керуючий Яковенко Д.Е. подав письмові пояснення на апеляційну скаргу (вх. №01-04/9179/25), в яких просить задоволити апеляційну скаргу, скасувати постанову Господарського суду Закарпатської області від 23.09.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.
03.12.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Желіка М.Б.
08.12.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду призначено справу №907/1039/24 до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2026.
В судове засідання 21.01.2026 скаржник участь уповноваженого представника забезпечив, який надав пояснення щодо вимог та доводів апеляційної скарги та просив врахувати їх при прийнятті постанови. Інші учасники провадження участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили. Натомість, матеріали справи містять докази про їх поінформованість про час та місце розгляду апеляційної скарги. 
За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами. 
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").
Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших учасників справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представником скаржника доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції. 

Фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , звернулась до Господарського суду Закарпатської області із заявою про свою неплатоспроможність.
Місцевий господарський суд закриваючи провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень ч.11 ст. 126 КУзПБ виснував наступне:
- з дня попереднього засідання 21.03.2025 та станом на 23.09.2023, минуло понад 6 місяців, натомість до суду не подано відомостей про проведення арбітражним керуючим зборів кредиторів, погодженого плану реструктуризації не подано, будь-яких заяв чи клопотань від учасників справи, зокрема від боржника ОСОБА_1 , не надійшло.
- обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
- встановлюючи зазначені обставини судом висновано, що боржником ОСОБА_1 , її представником, арбітражним керуючим чи кредитором не повідомлено про наявність об`єктивних причин, що перешкоджали їм виконати приписи КУзПБ та подати до суду відповідні заяви, пояснення і докази.
- здійснюючи функцію судового контролю у цій справі, з огляду на встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що справу належить закрити без будь-яких наслідків щодо грошових вимог та без уведення процедури погашення боргів.
- суд не вбачає у бездіяльності боржника дієвого прагнення до компромісу з кредиторами, надання кредитору прийнятних для нього пропозицій реструктуризації тощо.

Узагальнені доводи апелянта, заперечення інших учасників. 

Не погоджуючись із висновками місцевого господарського суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначає про те, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, водночас судом допущено порушення норм процесуального права (ст. ст. 90, 126, 130 ГПК України), з огляду на наступне:
- судом першої інстанції фактично не здійснено належного контролю за дотриманням тримісячного строку для підготовки та подання плану реструктуризації, а також виконання усіма учасниками провадження своїх зобов`язань, натомість "механічно" закрито провадження у справі без з`ясування причин несхвалення/неподання такого плану до суду. 
- судом не проаналізовано добросовісності боржника та дій кредитора щодо не затвердження відповідного плану, і у зв`язку з цим наявності підстав для переходу до наступної процедури визначеної положенням ст. 130 КУзПБ.
- найбільш оптимальним у правових та фактичних умовах цієї справи з урахуванням принципів добросовісності боржника є наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття процедури погашення боргів боржника.
- судом не враховано, що боржник виконувала рішення суду та вказівки арбітражного керуючого, а саме: подала повний пакет документів (витяги щодо відсутності майна, дані про рахунки, доходи), що підтверджують відсутність активів для реалізації та прозорість фінансового її стану. 
- боржник пішла на поступки кредитору, подавши до розгляду на зборах кредиторів оновлений план реструктуризації, підвищивши платіж до 569 грн. щомісячно протягом 60 місяців, при загальній сумі вимог 202 1741,46 грн., що відповідає її реальним можливостям (з врахуванням наявності на утримані малолітньої дитини, відсутності майна та стабільного доходу). 
- встановлені у справі обставини, а саме неодноразове скликання зборів кредиторів, а саме 07.04., 07.05. ,02.07. та 11.09., у зв`язку з чим судом неодноразово відкладалося підсумкове судове засідання; не встановлення порушень арбітражним керуючим за результатами перевірки декларації боржниці; відсутність майна та доходів та необхідність здійснювати догляд за малолітньою дитиною; пасивність кредитора в сукупності свідчать про добросовісність кредитора та відсутність підстав для закриття провадження у справі. 
- судом здійснено істотну описку у мотивувальній частині оскарженого рішення в даті проведення попереднього судового засідання, що унеможливлює перевірку дотримання боржником тримісячного строку для подання /схвалення плану реструктуризації, у зв`язку з чим ухвала не відповідає стандарту належного мотивування і підлягає скасуванню. 

Підтримуючи доводи скаржника арбітражний керуючий подав до суду письмові пояснення, доводи у яких аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.

Фактичні обставини справи вірно встановленні місцевим господарським судом 

Фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , звернулась до Господарського суду Закарпатської області із заявою про свою неплатоспроможність.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.01.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність, введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією у справі №907/1039/24 арбітражного керуючого Яковенка Дмитра Едуардовича, призначено попереднє засідання суду на 21.03.2025.
Повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , оприлюднене на сайті судової влади 10.01.2025 року, номер публікації - 74994.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.03.2025 у цій справі визнано АТ КБ "Приватбанк" кредитором боржника ОСОБА_1 з грошовими вимогами у загальному розмірі 202 171.46 грн.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.03.2025 затверджено реєстр вимог кредиторів до боржника, визначено розмір вимог кредиторів, які належить включити до реєстру вимог кредиторів за визначеним переліком, призначено підсумкове засідання у даній справі на 16.05.2025.
Матеріали справи не містять поданого на розгляд суду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції. 

Частиною 1 статті 3 ГПК України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Згідно ч.1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 6 КУзПБ визначено перелік судових процедур, які застосовуються щодо боржника. Згідно з частиною другою названої статті до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.
За змістом ст. 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника. Вона є обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
З огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника (правові висновки Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).
Згідно усталеної правової позиції Верховного Суду у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
З огляду на що положення КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо добросовісності боржника - фізичної особи, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки, зокрема, визначенні положенням ст. ст. 116, 125, 126, 128 КУзПБ та містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема визначених положеннями п. 3, 4 ч. 4 ст. 119, ч. 7 ст. 123, ч. 3 ст. 125, п. 1, 2, 5, 6 ч. 8, ч.11 ст. 126 КУзПБ.
За змістом зазначених приписів законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Частиною 11 статті 126 КУзПБ визначено, що якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Досліджуючи питання щодо причин неподання погодженого боржником і схваленого комітетом кредитором плану реструктуризації боргів судом встановлено наступне.
Відповідно до приписів ст. 123 КУзПБ після постановлення господарським судом ухвали за результатами попереднього засідання арбітражний керуючий зобов`язаний згідно з цією ухвалою протягом 3 днів письмово повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.
Участь кредиторів у зборах кредиторів, визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу та учасників зборів кредиторів з правом дорадчого голосу здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
Основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проєкту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Суд зауважує, що з дня попереднього засідання 21.03.2025 до суду не подано відомостей про проведення арбітражним керуючим зборів кредиторів, погодженого плану реструктуризації не подано, будь-яких заяв чи клопотань від учасників справи, зокрема від боржника ОСОБА_1 , не надійшло.
Окрім того, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.03.2025 прийнятої за результатами попереднього засідання господарського суду зобов`язано керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Яковенка Д.Е. провести збори кредиторів та за їх результатами подати до суду відповідні матеріали та заяви. 
Арбітражним керуючим Яковенко Д.Е. 15.05.2025 (вх.№02.3.1-02/4726/25) подано до суду клопотання про відкладення підсумкового засідання з огляду на те, що зборами кредиторів 07.05.2025 прийнято рішення про перенесення розгляду питання денного щодо розгляду плану реструктуризації боргів на 06.06.2025; 18.06.2025 (вх.№02.3.1-02/5759/25) з огляду на призначення повторних зборів кредиторів на 02.07.202 та клопотання від 19.08.2025 (вх.№ 02.3.1-02/7327/25), в якому повідомлено про призначення повторних зборів кредиторів на 11.09.2025.
Судова колегія зазначає, що в матеріалах справи не містяться докази неможливості проведення призначених зборів кредиторів та докази зволікання кредитора щодо прийняття участі у них, як і не містить жодних протоколів за результатами проведення зборів кредиторів за 07.04., 07.05., 02.07. та 11.09. про проведення яких зазначає боржник у апеляційній скарзі та арбітражний керуючий у поданих до суду поясненнях. Окрім того, арбітражним керуючим не надано жодних доказів на підтвердження скликання зборів комітету кредиторів у вказані дати, а також на 06.06.2025 (про що вказано у поданому ним до суду клопотання від 15.05.2025 (вх.№02.3.1-02/4726/25)).
Арбітражний керуючий долучив до матеріалів справи лише копію повідомлення про скликання зборів кредиторів у справі № 907/1039/24 від 18.08.2025 за вих. № 18-08/25/11 з якого вбачається, що збори кредиторів в межах цієї справи будуть проведеними 11.09.2025 в режимі відеоконференції за допомогою застосунку Zoom. Повідомлення кредиторів про скликання зборів в інші дати, що вказані арбітражним керуючим матеріали справи не містять.
В цьому контексті слід зазначити, що у судовому засіданні 19.08.2025 представником єдиного кредитора боржника АТ КБ "Приватбанк" - Шевченко Л.П. вказано, що станом на час проведення судового засідання ним не отримано проєкт плану реструктуризації боргів (підтверджується змістом протоколу судового засідання від 19.08.2025).
Матеріали справи також не містять доказів скерування зазначеного проєкту плану реструктуризації боргів кредитору, так як і самого оновленого проєкту, який за доводами скаржника передбачав інші умови погашення кредиторської заборгованості, а саме щомісячну виплату у розмірі 569 грн. протягом 60 місяців.
При вирішенні цього питання судова колегія враховує принципи допустимості доказів, та зазначає, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженими певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Натомість, в матеріалах справи міститься проєкт плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , який передбачає повне списання заборгованості боржника перед кредитором АТ КБ "Приватбанк" у сумі 197 067,84 грн. (том 1 а.с.66 та том 2 а.с.42).
План реструктуризації, який передбачає 100 % списання боргів боржника, порушує мету процедури реструктуризації боргів, оскільки вказує на ознаки ухилення боржника від виконання зобов`язань та фактично має на меті не реструктуризацію боргів перед кредитором боржника, як передбачає закон (стаття 124 КУзПБ), а фактичне списання заборгованості перед кредитором, та свідчить про зловживання боржником правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність, ігнорування ним мети і завдань процедури реструктуризації боргів.
У постанові від 13.05.2025 у справі № 904/3275/23 Верховний Суд зауважив на тому, що процедура неплатоспроможності фізичної особи не є процедурою списання боргів, в цій процедурі необхідно дотримуватись балансу інтересів та враховувати правомірні очікування кредиторів.
Поряд з цим, судом не встановлено неналежну реалізацію кредитором власних правомочностей, а ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредитором, від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредитора щодо отримання боргу в розумні строки у сукупності не може беззаперечно свідчити про добросовісність дій боржника, а навпаки, свідчить про намагання боржника ухилитися від оплати своїх боргів шляхом їх списання у процедурі неплатоспроможності.
Судова колегія звертає увагу й на те, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23.12.2024 явку боржника ОСОБА_1 визнано обов`язковою у підготовчому засіданні і викликано її для участі у підготовчому судовому засіданні, в подальшому ухвалою суду від 07.01.2025 враховуючи визнання явки обов`язковою відмовили у задоволенні клопотання боржника про участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, однак, ОСОБА_1 так і не було виконано вимоги ухвали суду, якою її явку визнано обов`язковою.
При вирішенні даного питання судова колегія враховує усталені правові висновки Верховного Суду зазначаючи, що окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна не виконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
Підсумовуючи зазначене, суд апеляційної інстанції виснує, що встановленні у межах цієї справи обставини, а саме: невиконання вимог ухвали суду про визнання участі боржника обов`язковою; ненадання доказів скликання та проведення зборів кредиторів; не подання доказів щодо неможливості їх проведення; доказів неналежної реалізації кредитором власних правомочностей; подання проєкту плану реструктуризації, який передбачає 100 % списання боргів єдиного кредитора боржника, що порушує мету процедури реструктуризації боргів, оскільки вказує на ознаки ухилення боржника від виконання зобов`язань; не подання доказів надання кредитору та суду оновленого плану реструктуризації; з врахуванням твердження кредитора про не отримання такого проєкту станом на 19.08.2025; враховуючи дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та дату проведення попереднього засідання, а також строковості процедури реструктуризації боргів не можуть беззаперечно свідчити про добросовісність дій боржника, а навпаки, свідчать про намагання боржника ухилитися від оплати своїх боргів шляхом їх списання у процедурі неплатоспроможності, що і було враховано місцевим господарським судом під час винесення оскарженої ухвали про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ні підставі положень ч.11 ст. 126 КУзПБ.
Спростовуючи доводи заявника про те, що місцевим господарським судом під час прийняття рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність не заслухано думки ані боржниці, ані арбітражного керуючого, ані кредитора суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.08.2025 вчергове відкладено підсумкове засідання на 23.09.2025, про що повідомлено усіх учасників провадження у справі про неплатоспроможність, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено довідки про доставку електронного листа через систему "Електронний суд" та список розсилки поштової кореспонденції (том. 3 а.с. 195-197).
Більше того, в судовому засіданні проведеному 19.08.2025 брали участь арбітражний керуючий Яковенко Д.Є. та представник кредитора Шевченко Л.П. , які в подальшому до судового засідання призначеного на 23.09.2025, а це понад місяць, не заявляли клопотань про неможливість забезпечити участі уповноважених представників чи наявність обставин для відкладення розгляду справи, що свідчить про не добросовісність користування учасниками судового процесу процесуальними правами та використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, що порушує принципи ефективного розгляду справи, які базуються на верховенстві права, забезпеченні справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спорів.
В спростування доводів скаржника про істотні описки в оскарженому рішенні щодо дати проведення судових засідань у цій справі, що унеможливлює перевірку належного дотримання боржником трьох місячного строку для подання до суду схваленого комітетом кредиторів плану реструктуризації судова колегія зазначає, що відповідний строк був встановлений ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.01.2025 у цій справі до - 10.04.2025, а ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.03.2025 прийнятою за результатами попереднього засідання суду визначено дату підсумкового засідання - 16.05.2025 на якому вирішуватиметься питання щодо розгляду схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, або ж прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження, що узгоджується із положенням ст. ч. 11 статті 126 КУзПБ у взаємозв`язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ, відповідно до яких на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури розпорядження майном, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника.
Відповідно, описки щодо дати проведення вказаних судових засідання в мотивувальній частині оскарженого рішення не призвели до прийняття по суті неправильного рішення, відтак не визнаються судом апеляційної інстанції підставою для його скасування.
Поміж цим, колегія суддів вважає необхідним зауважити на наступне.
Відповідно до положень ч.3 ст. 90 КУзПБ про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала.
Натомість, за результатами розгляду справи судом першої інстанції та його висновків про наявність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень ч.11 ст. 126 КУзПБ прийнято судове рішення у формі постанови, проте означені недоліки не призвели до прийняття по суті неправильного рішення, відтак не визнаються судом апеляційної інстанції підставою для його скасування.

Загальні висновки суду апеляційної інстанції

В порядку положень ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються долученими доказами, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржена постанова Господарського суду Закарпатської області від 23.09.2025 у справі №907/1039/24 скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду, судова колегія виснує про наявність підстав для покладення судового збору на скаржника. 
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 від 05.10.2025 (вх. №01-05/2894/25 від 06.10.2025) - відмовити.
2. Постанову Господарського суду Закарпатської області від 23.09.2025 у справі №907/1039/24 - залишити без змін.
3. Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, встановлені ст. 287, 288 ГПК України.
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд. 
Повна постанова складена 02.02.2026

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.