ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №293/13/26 
Провадження № 3/293/38/2026

05 лютого 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,
розглядаючи адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП 
ВСТАНОВИВ:
06.01.2026 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549824 від 24.12.2025 відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу від 06.01.2026, справу № 293/13/26 передано для розгляду судді Л.В.Лось.
Судове засідання у справі призначено на 04.02.2026.
19.01.2026 до Черняхівського районного суду Житомирської області після дооформлення надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549813 від 24.12.2025 відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу від 19.01.2026, справу № 293/12/26 передано для розгляду судді Л.В.Лось.
У судовому засіданні від 04.02.2026 захисник подав клопотання про об`єднання справ № 293/13/26 та № 293/12/26 відносно ОСОБА_1 в одне провадження. 
Вирішуючи клопотання про об`єднання судових справ № 293/13/26 та № 293/12/26 в одне провадженн , суд зазначає наступне.
Згідно вимог ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до вимог п. 6 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.
Таким чином, суд уважає за доцільне об`єднати в одне провадження матеріали справи 293/13/26 та № 293/12/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП, оскільки такі складені відносно однієї і тієї ж особи.
Об`єднаній справі про адміністративні правопорушення постановив присвоїти єдиний унікальний номер судової справи № 293/13/26 та номер провадження 3/293/38/2026.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549824 від 24.12.2025 вбачається, що 24.12.2025 о 19:24:00 с. Дівочки вулиця Садова, 20 водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місця зупинки за допомогою алкотестера ДРАГЕР 6820, та в медичному закладі відмовився на нагрудний портативний відеореєстратор поліцейського, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549813 від 24.12.2025, 24.12.2025 о 19:24:00 с.Дівочки вулиця Садова, 20, водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2109 днз НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку ТЗ, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору гучномовця не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Renault Duster 1254 в с.Дівочки вул. Садова, 20 шляхом примусової зупинки, чим порушив п.2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.
Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення суд роз`яснив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою не визнав та просив провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Пояснив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Захисник Сінченко А.О. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Вказує, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції порушено порядок щодо процедури проходження огляду водіїв на стан сп`яніння, що передбачений ст. 266 КУпАП та норми, визначені Інструкцією "Про затвердження порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". Зокрема зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно його підзахисного були складені відсутності ОСОБА_1 .
Також, вказав, що працівники поліції переконали ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а лише відмовився від такого на місці зупинки, однак працівники поліції не здійснили доставку гр. ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження відповідного огляду.
Крім того зауважує, що наданий відеозапис події працівниками поліції є небезперервним, частина відео з відеореєстратора поліцейського автомобіля не містять звуку, надане відео не містить події саме зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що в свою чергу не підтверджує законність зупинки особи, тому такий доказ не може вважатись належним та допустимим. 
Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , згідно вищезазначених протоколів, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі- ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.
Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначає.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.3 цієї статті в разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно з п.7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Як убачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549824 від 24.12.2025 вбачається, що 24.12.2025 о 19:24:00 с. Дівочки вулиця Садова, 20 водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місця зупинки за допомогою алкотестера ДРАГЕР 6820, та в медичному закладі відмовився на нагрудний портативний відеоргеєстратор поліцейського, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Обставини вчинення даного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №549824 від 24.12.2025 (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с. 3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП від 24.12.2025 (а.с. 6), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № ЕНА №6406722 від 24.12.2025 ( а.с. 7); диском з відеозаписом події ( а.с. 11).
Зз дослідженого в судовому засіданні відеозапису суд встановиви наступні обставини :
- під час патрулювання працівники поліції виявили автомобіль з технічними несправностями, а саме в автомобілі при русі не працював задній правий ліхтар, внаслілок чого було здійснено зупинку автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 . Після з`ясування особи водія, водій прийняв рішення самовільно залишити місце зупинки, продовживши рух на автомобілі та не реагував на вимоги працівників поліції про зупинку.
-після зупинки автомобіля, водію ОСОБА_1 запропоновано покинути автомобіль, проте на вимогу поліцейського ОСОБА_1 не реагував, після чого йому повідомлено, що в разі не виконання законної вимоги поліцейських до нього може бути застосована фізична сила.
- ОСОБА_1 повідомлено, що ведеться відео фіксація, також повідомлено що автомобіль на якому він рухався мав технічні несправності у вигляді непрацюючого заднього правого ліхтаря. Одночасно, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки на приладі «Драгер», на що водій висловив відмову. Після чого працівники поліції запропонували пройти огляд в найблищому медичному закладі на виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Разом цим у цей же період водій періодично висловлювався в сторону працівників поліції нецензурною лайкою, на повторну пропозицію пройти огляд ОСОБА_1 поводив себе агресив та продовжував висловлюватись в бік поліцейських нецензурною лайкою. Така поведінка ОСОБА_1 була розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду в медичному закладі. Після чого водію повідомлено, що відносно нього буде складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння. Одночасно, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до законодавства. На запитання працівника поліції чи бажає ОСОБА_1 ознайомлюватись з матеріалами правопорушення та надавати пояснення, водій висловив відмову. На запитання працівника поліції чи, чи бажає водій отримати тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом, водій також висловив відмову. Після чого працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що йому подальший рух заборонений та його відсторонено від керування транспортним засобом.
Щодо доводів захисника щодо відеоматеріалу, який не є безперервним та частина відео з відео реєстратора поліцейського автомобіля містить відео без звуку, суд зазначає наступне.
Наявний відеоматеріал в матеріалах справи містить зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити хронологічну послідовність подій, дії працівників поліції та поведінку ОСОБА_1 яка вказує на особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Суд визнає відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Відтак, на підставі зазначеного вище, суд вважає доводи захисника про те що, відео не є безперервним та не висвітлює всіх обставин подій, є недоречними та розцінюються судом як обрана тактика захисту.
Щодо доводі захисника про недоставку ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду, суд зазначає.
Суд зазначає, що згідно п.2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, перелік яких міститься у п.3 цього розділу, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння, також норми КУпАП та Інструкції № 1452/735 не передбачають обов`язку поліцейського озвучити водію наявні у нього ознаки сп`яніння.
Повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
За змістом розділу ІІ цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Оскільки працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки з використання пристрою «Драгер» від чого він відмовився, а поведінка та дії ОСОБА_1 не вказувала на його бажання пройти такий огляд у найближчому медичному закладі, хоч і він висловив погодження працівникам поліції, проте будь-яких дій, що вказували б на дійсне бажання пройти такий огляд в найблищому медичному закладі не здійснив, а продовжував поводити себе не віповідно до обстановки (застосовуючи в бік поліцейських ненормативну лексику), працівниками поліції правильно оцінено поведінку та дії водія ОСОБА_1 та правомірно оформлено адміністративні матеріали за відмову від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу зафіксовано на відео.
Одночасно суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 267 КУпАП у разі незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_1 міг оскаржити такі дії у порядку, передбаченому КАС України або до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі), підтвердження чого на момент розгляду справи не надано.
Щодо доводів захисника про складання адміністративних матеріалів у відсутності водія ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Відео фіксація події, містить відомості про пропозицію працівників поліції щодо ознайомлення з адміністративними матеріалами водію, проте ОСОБА_1 висловив свою відмову від ознайомлення та отримання копії матеріалів.
За таких обставин працівниками поліції вчинено всі дії, щодо порядку оформлення матеріалів, та в суду не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності.
За таких обставин, суд вважає, що при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, порушень положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП допущено не було.
Зазначені вище докази, які були досліджені судом, у своїй сукупності є такими, що доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-4 КУпАП суд зазначає наступне.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549813 від 24.12.2025, 24.12.2025 о 19:24:00 с.Дівочки вулиця Садова, 20, водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2109 днз НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку ТЗ, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору гучномовця не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Renault Duster 1254 в с.Дівочки вул. Садова, 20 шляхом примусової зупинки, чим порушив п.2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.
Проте, суть правопорушення, що викладене в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №549813 від 24.12.2025 відносно ОСОБА_1 не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Так, норма статті 122-4 КУпАП передбачаєють відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №549813 від 24.12.2025 суть правопорушення викладена як невиконання водієм ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, що підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого нормами ст. 122-2 КУпАП.
Таким чином, протокол серії ЕПР1 №549813 від 24.12.2025 складений стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме суть адміністративного правопорушення не відповідає нормативному акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malafeyeva у Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin у. Russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас суд позбавлений можливості самостійно кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та відшукувати докази.
Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідними посадовими особами та має доводитись належними доказами у розумінні ст.251 КУпАП. 
Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності.
До матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
За таких обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП України є сумнівною та не доведеною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
У справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні за ст. 122-4 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 122-4 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Водночас, суд неупереджено, всебічно та повно оцінивши всі докази по справі, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом та підтверджується матеріалами справи.
Суд встановив, що поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Згідно ст.34,35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 7, 34-35,245, 251, 252, 256, 266, 291, 294, 307,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №293/13/26, №293/12/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП .
Об`єднаній справі про адміністративні правопорушення присвоїти єдиний унікальний номер судової справи № 293/13/26 та номер провадження 3/293/38/2026.
2. ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
4. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
На постанову суду протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.
У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Згідно ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.
Повний текст постанови оголошений: 09.02.2026 об 15:10 год.
Суддя 	Людмила ЛОСЬ