Справа № 602/7/26
Провадження № 1-кп/602/47/2026

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р.        м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: 
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025211030000238 від 25.12.2025, по обвинуваченню
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України,-
в с т а н о в и в: 
23 липня 2025 року постановою Лановецького районного суду Тернопільської області, яка набрала законної сили 04 серпня 2025 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
В подальшому ОСОБА_5 , будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду, щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення статті 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.
Так, 17.12.2025 близько 14 год 10 хв ОСОБА_5 керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 2106, д.р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Незалежності, що в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, де на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області та відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Також 24.12.2025 близько 18 год 10 хв ОСОБА_5 керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 2106, д.р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Незалежності, що в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, де на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області та відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Таким чином,  ОСОБА_5  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Окрім того, 24.12.2025 близько 08 год 00 хв, пройшовши щоденний цільовий інструктаж оперативної зміни, передбачений п. 4 ч. 5 Розділу III Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 15.06.2017 за № 750/30618, інспектор сектору реагування патрульної поліції (далі у тексті - СРПП) відділення поліції №1 Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі у тексті - ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області) ОСОБА_6 та поліцейський СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 заступили в наряд відповідно до розрахунку залучення нарядів до забезпечення безпеки дорожнього руху на автошляхах Кременецького району та публічної безпеки на території обслуговування Лановецької ТГ Кременецького району Тернопільської області.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор СРПП ВП №1 Кременецького РВГІ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та поліцейський СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 були оснащені нагрудними відеокамерами, а службовий автомобіль РЕUGЕОТ 301, номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), оснащений реєстратором.
24 грудня 2025 року, близько 18 год 10 хв, екіпажем в складі інспектора СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та поліцейського СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , під час патрулювання Лановецької ТГ Кременецького району Тернопільської області, згідно зі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію України», на вулиці Незалежності, неподалік будинку 46, в місті Ланівці Кременецького району Тернопільської області було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2106, д.р.н.   НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , в якого виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, бажаючи уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, діючи в своїх інтересах та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 24.12.2025 о 18 год 29 хв., перебуваючи на вулиці Незалежності, неподалік будинку 46, в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, запропонував та надав інспектору СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та поліцейському СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 8 000,00 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, які поклав у багажне відділення службового автомобіля PEUGEOT 301, номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні).
Працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було відмовлено ОСОБА_5 у прийнятті неправомірної вигоди та попереджено його про кримінальну відповідальність за вчинення таких дій. Крім цього, працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили всі дії, передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», для фіксації протиправних дій ОСОБА_5 , а саме: ідентифікували особу, яка зробила пропозицію надання неправомірної вигоди, повідомили слідчо-оперативну групу та письмово повідомили про таку пропозицію керівника ВП № 1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду, та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.
Обвинувачений  ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення визнав.
Також обвинувачений ОСОБА_5 , якому суд роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, погодився на розгляд справи у порядку, передбаченому зазначеною нормою, сумніватися у добровільності його позиції у суду немає підстав.
Оскільки учасники судового провадження не заперечували проти визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, то суд, виконавши вимоги ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також які стосуються арешту майна та речових доказів у цьому кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні надав суду показання, що за вказаних в обвинувальному акті обставин, будучи позбавленим постановою суду права керування транспортними засобами та усвідомлюючи це, керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Вдруге, коли його зупинили працівники поліції, він, будучи напідпитку, запропонував їм гроші за непритягнення його до адміністративної відповідальності. Додатково пояснив, що постанову судді від 23.07.2025, якою на нього було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в сумі 17000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, отримав поштою за місцем свого проживання. 17 грудня 2025 року він поїхав автомобілем марки ВАЗ 2106, д.р.н. НОМЕР_1 , до м. Ланівці, оскільки терміново потрібно було завезти гроші дочці в лікарню на лікування внучки. Коли він в`їхав на територію м. Ланівці, то на вул. Незалежності в обідну пору того дня його зупинили працівники поліції. 24 грудня 2025 року у вечірню пору доби він поїхав до м. Ланівці, щоб купити продуктів, оскільки магазин у селі, де він проживає, був уже зачинений. Перед тим випив близько 100 г горілки. Неподалік магазину на вул. Незалежності, що у м. Ланівці, його зупинили працівники поліції та повідомили, що будуть складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Тоді він запропонував поліцейським гроші в сумі 8000 грн за те, щоб вони відпустили його додому до родини на Святвечір. Поліцейські попередили його про кримінальну відповідальність за такі дії, однак він все ж поклав грошові купюри у зазначеній сумі в багажник службового автомобіля. Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, стверджував, що в повній мірі усвідомив протиправність своїх діянь та обіцяв у подальшому не вчиняти подібних дій. Висловив готовність понести заслужене покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є змістовними, детальними та узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, є умисним злочином проти правосуддя.
З наданих суду показань обвинуваченого ОСОБА_5 та фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, які не оспорюються обвинуваченим, слідує, що ОСОБА_5 достовірно знав про те, що постановою суду він був позбавлений права керування транспортними засобами та, незважаючи на це, продовжував керувати автомобілем за встановлених судом обставин.
Наведене свідчить про те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, є повністю доведеною поза розумним сумнівом.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, є умисним злочином у сфері службової діяльності та, з огляду на примітку до ст. 45 КК України, віднесене до корупційних кримінальних правопорушень.
Згідно з прим. 1 до ст. 364 КК України службовими особами, зокрема у ст. 369 цього Кодексу, є особи, які, серед інших, постійно здійснюють функції представників влади.
До представників влади належать, зокрема, працівники державних органів та їх апарату, у т.ч. правоохоронних органів, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться, зокрема, органи Національної поліції.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі у тексті - Закон) Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 23 Закону встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі у тексті - КУпАП) визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, у т.ч. за ч.4 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами).
Зі змісту положень статті 255 КУпАП слідує, що уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції мають право складати протоколи у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 цього Кодексу (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції).
З урахуванням наведеного вище, інспектор СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та поліцейський СРПП ВП №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 є службовими особами за ст. 369 КК України.
При цьому, з огляду на зміст приміток 2,3 до статті 368 КК України, згадані вище поліцейські не відносяться до службових осіб, які займають відповідальне становище або особливо відповідальне становище.
Приміткою до ст. 364-1 КК України передбачено, що, зокрема у ст. 369 цього Кодексу, під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.
З наданих суду показань обвинуваченого ОСОБА_5 та фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, які не оспорюються обвинуваченим, слідує, що ОСОБА_5 , цілком усвідомлюючи те, що його зупинили працівники поліції, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги та приймати рішення, зокрема, щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності, не маючи для цього законних підстав, запропонував і надав їм грошові кошти за те, щоб вони не притягали його до адміністративної відповідальності, тобто не вчиняли відповідних дій в його інтересах, які вони зобов`язані були вчинити як службові особи у конкретній ситуації.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, є повністю доведеною поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 382 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.
Обвинувачений ОСОБА_5 є особою передпенсійного віку, на дату ухвалення вироку йому виповнилося 58 років, тимчасово не працює, одружений, має постійне місце проживання, де мешкає разом зі своєю сім`єю, за місцем проживання характеризується нейтрально (заяви і скарги на нього до органу місцевого самоврядування не надходили), під спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання, за ч.1 ст. 369 КК України та за ч.1 ст. 382 КК України (епізод від 24.12.2025) є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Частиною першою статті 369 КК України передбачена кримінальна відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання, суд вважає, що покарання у виді позбавлення волі за ч.1 ст. 382 та ч.1 ст.369 КК України, а також у виді обмеження волі за ч.1 ст.369 КК України буде недоцільним та очевидно несправедливим через надмірну суворість.
У той же час, враховуючи обставину, яка обтяжує покарання, а також інші обставини кримінального провадження (неодноразове керування транспортним засобом обвинуваченим, який був позбавлений такого права постановою суду, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України), суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому: за ч.1 ст. 369 КК України - у виді штрафу у розмірі, ближче до середнього, у межах встановленої санкції, за ч.1 ст. 382 КК України - у виді штрафу на рівні максимальної межі його розміру, передбаченого відповідною нормою, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань.
Таке покарання, на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
У цьому кримінальному провадженні речовими доказами є:
- грошові кошти в сумі 8000 грн, купюрами по одній тисячі кожна, а саме купюри номіналом 1000 грн КЄ 4763636, КЄ 4763637, КЄ 4763638, КЄ 4763639, КЄ 4763640, КЄ 4763641, КЄ 4763642, ЄМ 7019807 згідно з постановою про визнання предметів речовими доказами від 25.12.2025.
- три оптичні носії, на які скопійовано відеозаписи із нагрудних бодікамер поліцейських та відереєстратора службового авто, що зберігаються при матеріалах даного кримінального провадження, з них: два оптичні носії згідно з постановою про визнання предметів речовими доказами від 26.12.2025 та оптичний носій згідно з постановою про визнання предметів речовими доказами від 29.12.2025.
Ухвалою слідчого судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 26.12.2025 по справі №602/1240/25 у цьому кримінальному провадженні накладено арешт на грошові кошти в сумі 8000 грн, купюрами по одній тисячі зі згаданими вище серійними номерами.
Грошові кошти в сумі 8000 грн 16.01.2026 передані слідчим на відповідальне зберігання АТ КБ ПРИВАТБАНК.
Арешт майна у цьому кримінальному провадженні слід скасувати, як того вимагають приписи ст. 174, 368 КПК України.
Зі змісту положень ч. 9 ст. 100 КПК України слідує, зокрема, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому:
- гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п.5 ч.9 ст.100 КПК України);
- документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п.7 ч.9 ст.100 КПК України).
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Пунктом 3 частини першої статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
При вирішенні питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами, суд, окрім згаданих вище норм КПК України, враховує також правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27.09.2021 у справі № 466/5842/20 (провадження № 51-2955км21), зі змісту яких слідує, що у разі застосування положень ч.1 ст. 96-1 КК України про спеціальну конфіскацію, тим самим виключається альтернативна можливість вирішення питання про вилучення вказаних коштів у власність держави в порядку інших правових процедур, зокрема й тих, що стосуються долі речових доказів. Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, є неправомірна вигода, під якою слід розуміти, зокрема, грошові кошти, у т.ч. ті, які пропонують, надають без законних на те підстав.
З урахуванням наведеного вище, у цьому кримінальному провадженні слід застосувати спеціальну конфіскацію на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, тобто примусово безоплатно вилучити у власність держави грошові кошти в сумі 8000 грн, які зберігаються в АТ КБ ПРИВАТБАНК.
Долю інших речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі ст. 50, 65-67, 96-1, 96-2, 369 ч.1, 382 ч.1 КК України та керуючись ст. 91, 100, 107, 174, 349, 368 - 371, 373 - 376, 395 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 369 КК України - у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень;
- за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 26.12.2025 по справі №602/1240/25, на грошові кошти в сумі 8000 грн, купюрами по одній тисячі кожна, а саме: купюри номіналом 1000 грн КЄ 4763636, КЄ 4763637, КЄ 4763638, КЄ 4763639, КЄ 4763640, КЄ 4763641, КЄ 4763642, ЄМ 7019807 - скасувати, та на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, тобто примусово безоплатно вилучити у власність держави грошові кошти в сумі 8000 грн, які зберігаються в АТ КБ ПРИВАТБАНК.
Речові докази у справі, а саме: три оптичні носії, на які скопійовано відеозаписи із нагрудних бодікамер поліцейських та відереєстратора службового авто, що знаходяться при матеріалах даного кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя:	  	ОСОБА_1