ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2026 року	м. Ужгород	№ 260/7535/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області забезпечити право моєї дочки ОСОБА_2 на проживання в належних санітарно-гігієнічних умовах.
Заявлені позовні вимоги аргументує тим, що його малолітня донька проживає в небезпечних для життя і здоров`я умовах, оскільки близько до її будинку розташоване кладовище, яке є відкритим для поховання. Вказане є порушенням Державних санітарних правил та норм та суперечить ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства». Поряд з цим, держава в особі Органу опіки та піклування протиправно бездіє та не забезпечує право її доньки на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдадуть шкоди її фізичному та розумовому здоров`ю. 
15 січня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву №02.1-22/126 від 12.01.2026, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зазначив, що у діях відповідача відсутній склад протиправної бездіяльності, оскільки нормами чинного законодавства не передбачений обов`язок органу опіки і піклування усувати можливі порушення санітарного законодавства щодо проживання дітей. 
Такий відзив поданий відповідачем без дотримання встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі строку. Будь-яких обґрунтувань щодо причин недотримання процесуального строку відповідач не навів. 
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на зазначене, враховуючи положення ч. 6 ст. 162 КАС України, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами. 
16 січня 2026 року позивач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій вважає безпідставними наведені у відзиві доводи. Зокрема, зазначає, що до повноважень відповідача належать здійснення соціального захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей. Такі обставини можуть бути встановлені за результатами проведення оцінки рівня її безпеки шляхом складання відповідного акта. Вважає, що подання даного позову відповідач мав розцінити як повідомлення про дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, та відреагувати відповідно до законодавчих норм. Однак жодних дій не вчинив. 

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до листа Виноградівської міської ради Закарпатської області №02/Г-22/4805 від 07.10.2024, огорожа існуючого кладовища в с. Великі Ком`яти межує з прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 .
Вважаючи, що його малолітня донька, ОСОБА_2 , проживає в небезпечних для життя і здоров`я умовах, а саме в будинку поблизу кладовища, незважаючи на що Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області протиправно бездіє, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, регламентують норми Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III (далі – Закон №2402).
Статтею 6 Закону №2402 гарантовано право дитини на життя та охорону здоров`я. Відповідно до такого, держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.
З цією метою держава вживає заходів щодо: зниження рівня смертності немовлят і дитячої смертності; забезпечення надання необхідної медичної допомоги всім дітям; боротьби з хворобами і недоїданням, у тому числі шляхом надання дітям доступу до достатньої кількості якісних харчових продуктів та чистої питної води; створення безпечних і здорових умов праці; надання матерям належних послуг з охорони здоров`я у допологовий і післяпологовий періоди; забезпечення всіх прошарків суспільства, зокрема батьків і дітей, інформацією щодо охорони здоров`я і здорового харчування дітей, переваг грудного вигодовування, гігієни, санітарних умов проживання дітей та запобігання нещасним випадкам; розвитку просвітницької роботи, послуг у галузі планування сім`ї та охорони репродуктивного здоров`я; пільгового забезпечення дітей ліками та харчуванням у порядку, встановленому законодавством.
Згідно зі ст. 18 Закону №2402, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Предметом даної адміністративної справи є питання протиправної, на думку позивача, бездіяльності Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області (далі – Орган опіки) щодо не забезпечення права малолітньої доньки позивача на проживання в належних санітарно-гігієнічних умовах. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує проживанням його доньки поблизу кладовища, що є порушенням Державних санітарних правил та норм «Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України» ДСанПіН 2.2.2.028-99 (далі – ДСанПіН 2.2.2.028-99).
Оцінюючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне дослідити встановлені законодавством повноваження Органів опіки та піклування. 
Статтею 56 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV передбачено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.
Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі – Порядок №866) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, п. 3 Порядку №866 передбачено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення), селищних, сільських рад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.
Служби у справах дітей районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських, районних у містах (у разі утворення), селищних, сільських рад (далі - служби у справах дітей) здійснюють:
- безпосереднє ведення справ і координацію діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а також стосовно здійснення передбачених законодавством заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей;
- облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; дітей, які можуть бути усиновлені; дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які прибули з інших територій; усиновлених дітей, за умовами проживання та виховання яких здійснюється нагляд; дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; дітей, влаштованих під опіку, піклування, у прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, сім`ї патронатних вихователів; дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів; потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів; кандидатів в усиновлювачі, патронатні вихователі та їх помічники; нерухомого майна дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, зокрема дітей, які до утворення служб у справах дітей міськими, районними у містах (у разі утворення), селищними, сільськими радами перебували на відповідному обліку в службах у справах дітей райдержадміністрацій;
- приймання та опрацювання заяв і документів, передбачених цим Порядком. Заяви, передбачені цим Порядком, подаються заявниками у паперовій формі під час особистого прийому у службі у справах дітей, крім випадків, коли цим Порядком передбачено подання заяви в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг та інтегровані з ним інформаційні системи Мінсоцполітики, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або в інший спосіб.
Отже, законодавець пов`язує діяльність органів опіки та піклування із соціальним захистом дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.
В розумінні ст. 1 Закону №2402 дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, - дитина, яка потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров`я та розвиток у зв`язку з інвалідністю, тяжкою хворобою, безпритульністю, перебуванням у конфлікті із законом, залученням до найгірших форм дитячої праці, залежністю від психотропних речовин та інших видів залежності, жорстоким поводженням, зокрема домашнім насильством, ухилянням батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків, обставинами стихійного лиха, техногенних аварій, катастроф, воєнних дій чи збройних конфліктів тощо, що встановлено за результатами оцінки потреб дитини.
Визначення поняттю «складні життєві обставини, в яких перебуває дитина» надано в Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №585 (далі – Порядок №585).
Так, відповідно до п. 2 Порядку №585, «складні життєві обставини, в яких перебуває дитина» - умови, що негативно впливають на життя дитини, стан її здоров`я та розвиток (інвалідність, тяжка хвороба, безпритульність, перебування у конфлікті із законом, залучення до найгірших форм дитячої праці, залежність від психотропних речовин, інші види залежності, жорстоке поводження, зокрема домашнє насильство, у тому числі у разі, коли кривдником є дитина, ухиляння батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків, обставини стихійного лиха, техногенних аварій, катастроф, воєнних дій чи збройних конфліктів тощо), установлені за результатами оцінювання потреб дитини та її сім`ї у соціальних послугах.
В свою чергу «загроза життю або здоров`ю дитини» - обставини, що можуть призвести чи призвели до тяжких наслідків для життя, стану здоров`я та розвитку дитини, зокрема тяжкої, у тому числі невиліковної хвороби, тілесних ушкоджень або заподіяння шкоди нормальному фізичному, психічному розвитку дитини, у зв`язку з чим вона потребує допомоги.
Обставини можуть бути розцінені як загроза життю або здоров`ю дитини виходячи з її індивідуальних особливостей і потреб залежно від віку, статі, стану здоров`я, інвалідності, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної належності та етнічного походження за результатами проведення оцінки рівня її безпеки та складення відповідного акта згідно з додатком 10 до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866.
Перелік обставин, які можна розцінювати як загрозу життю або здоров`ю дитини, не є вичерпним.
Згідно з п. 4 Порядку №585, виявлення дитини, що перебуває у складних життєвих обставинах, здійснюється шляхом:
- самозвернення дитини (в усній та (або) письмовій формі, зокрема із застосуванням засобів електронної комунікації, зокрема щодо порушення її прав і свобод, жорстокого поводження, домашнього насильства) до будь-якого суб`єкта;
- звернення та надсилання повідомлень підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, зокрема з використанням дитячої «гарячої» телефонної лінії, кол-центрів з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, громадських об`єднань та міжнародних неурядових організацій, фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які надають соціальні послуги, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, в інтересах дитини, що перебуває у складних життєвих обставинах (в усній та (або) письмовій формі, зокрема із застосуванням засобів електронної комунікації) до будь-якого суб`єкта;
- отримання інформації про дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах, під час виконання професійних чи службових обов`язків посадовими особами, працівниками суб`єктів.
Пунктом 5 Порядку №585 передбачено, що суб`єкти під час виконання своїх професійних чи службових обов`язків забезпечують виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у випадку встановлення або отримання інформації про наявність (у тому числі ймовірну):
1) чинників, що можуть зумовити складні життєві обставини, визначених пунктом 15 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги», зокрема: часткова або повна втрата дитиною рухової активності, пам`яті; наявність у дитини невиліковної хвороби, хвороби, що потребує тривалого лікування, психічних та поведінкових розладів, зокрема внаслідок вживання психоактивних речовин; інвалідність; бездомність; наявність у дитини поведінкових розладів через розлучення батьків; ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; втрата дитиною соціальних зв`язків; шкода, заподіяна дитині та її сім`ї пожежею, стихійним лихом, катастрофою, бойовими діями, терористичним актом, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією;
2) жорстокого поводження з дитиною,
3) загрози життю або здоров`ю дитини, у тому числі пов`язаної з: 
- незабезпеченням дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для її віку доглядом; 
- залишенням дитини віком до семи років або дитини у безпорадному стані (хворої, з обмеженням життєдіяльності тощо) в приміщенні, громадському або іншому місці без нагляду осіб, які досягли 14 років;
- залишенням дитини віком до десяти років більше ніж на півгодини на вулиці без відповідного для природно-кліматичних умов одягу або без дотримання відповідного для віку температурного режиму;
- залишенням дитини під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння, перебування під дією психоактивних речовин, вираженого психічного розладу;
- невідкладним станом батьків дитини, що є прямою загрозою їх життю та здоров`ю або їх оточенню;
- обставинами стихійного лиха, техногенних аварій, катастроф, воєнних дій, збройних конфліктів тощо;
- наявною у правоохоронних органів інформацією про можливий та/або підтверджений факт вчинення злочину проти життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи, статевої недоторканності дитини, у тому числі викрадення, торгівлі дітьми.
Факт перебування дитини у складних життєвих обставинах установлюється за результатами оцінювання її потреб за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі підтвердження умов чи обставин, що негативно впливають на життя, стан здоров`я, розвиток дитини та призводять до неналежного рівня задоволення її індивідуальних потреб відповідно до віку, статі, стану здоров`я, інвалідності, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної належності та етнічного походження. При цьому оцінювання потреб дитини, яка постраждала від жорстокого поводження, та/або життю і здоров`ю якої загрожує небезпека, у соціальних послугах проводиться після оцінки рівня безпеки такої дитини.
Проведення оцінки рівня безпеки дитини є обов`язковим у разі виявлення умов та обставин, визначених підпунктами 2 та 3 цього пункту.
Позивач заявляє, що неодноразово звертався до Виноградівської міської ради, структурним підрозділом якого являється Орган опіки, стосовно проживання його доньки, ОСОБА_2 , в санітарно-епідеміологічних умовах, що загрожують безпеці її життя і здоров`я. 
З метою забезпечення повного та всебічного розгляду цієї справи ухвалою від 22.01.2026 суд витребував від Органу опіки належним чином завірені копії звернень щодо факту перебування ОСОБА_2 у небезпечних умовах для життя і здоров`я, пов`язаних з проживанням поблизу діючого кладовища, та результатів їх розгляду.
На виконання вимог цієї ухали відповідач подав до суду надіслані ОСОБА_1 запити щодо доступу до публічної інформації, в яких позивач звертав увагу на проживання його малолітньої доньки в умовах, що загрожують її безпеці та здоров`ю. Отже, суд вважає, що Орган опіки знав про існування ймовірності перебування ОСОБА_2 в складних життєвих обставинах, що згідно з нормами Порядку №585 підлягають перевірці. Незважаючи на це, відповідач жодних доказів належного реагування на отриману інформацію суду не надав. 
Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність – це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
Отже, в даному випадку Орган опіки допустив протиправну бездіяльність щодо не проведення оцінки рівня безпеки ОСОБА_2 в межах наданих йому законодавством повноважень. 
Із заявлених позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 , серед іншого просить суд зобов`язати відповідача забезпечити право його доньки, ОСОБА_2 , на проживання в належних санітарно-гігієнічних умовах. 
Відповідно до ДСанПіН 2.2.2.028-99, на порушення яких посилається ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог, державні санітарні правила та норми поширюються на органи та установи житлово-комунального господарства виконавчих комітетів місцевих (селищних) рад народних депутатів, сільвиконкоми, підприємства і організації, що надають ритуальні послуги чи реалізують предмети похоронного призначення на території України.
Згідно з п. 1.3 ДСанПіН 2.2.2.028-99, державний контроль за дотриманням вимог даних санітарних правил та норм здійснюється установами та закладами державної санепідслужби.
Отже, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що питання здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду та дотримання вимог державних норм та стандартів не належить до повноважень Органів опіки та піклування. Тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.
Разом з тим, суд зазначає, що такі органи зобов`язані виявляти дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, в тому числі у зв`язку з можливістю існування загрози їх життю або здоров`ю. Тому у разі отримання інформації про ймовірність існування такої загрози Органи опіки та піклування зобов`язані провести оцінку рівня безпеки дитини відповідно до обсягу наявних в них повноважень. 
Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції Організації об`єднаних націй про права дитини прийняту 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Це означає, що у випадку будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дітей, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритет повинен надаватися як найкращому забезпеченню інтересів дітей.
Враховуючи вищенаведене та положення ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою забезпечення захисту прав дитини суд вважає за необхідне зобов`язати Орган опіки провести оцінку рівня безпеки ОСОБА_2 відповідно до обсягу наявних в нього повноважень з урахуванням поданих ОСОБА_1 звернень. 
Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково. 
Суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області (місцезнаходження: пл. Миру, буд. 5, м. Виноградів, Берегівський район, Закарпатська область, 90300, код ЄДРПОУ – 44633612) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково. 

2. Визнати протиправною бездіяльність Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області щодо не проведення оцінки рівня безпеки ОСОБА_2 в межах наданих йому законодавством повноважень.

3. Зобов`язати Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області провести оцінку рівня безпеки ОСОБА_2 відповідно до обсягу наявних в нього повноважень з урахуванням поданих ОСОБА_1 звернень. 

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Р.О. Ващилін