Справа № 591/11877/24 
Номер провадження 22-ц/816/1458/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 січня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого – Замченко А.О. (суддя-доповідач),
суддів – Криворотенка В.І., Петен Я.Л.,
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.,
у присутності представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Петрищева О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу адвоката Петрищева Олександра Олександровича, подану в інтересах відповідача ОСОБА_1 ,
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2025 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого в м. Суми,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
23.11.2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, який мотивувало тим, що 16.06.2023 між товариством і відповідачем був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1223-6545. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа з наданням позивачу одноразового ідентифікатора А8772 для підписання кредитного договору. Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн зі строком кредитування 300 днів, базовий період – 21 день, зниженою процентною ставкою – 2,5%, стандартною процентною ставкою – 3% у день. Скориставшись кредитними коштами, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного їх повернення. Станом на 16.10.2025 у нього виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 169285 грн, з яких: 18000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 151285 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника часткового списання заборгованості, тому позивач просив стягнути з відповідача лише її частину в сумі 97000 грн, з яких: 18000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 79000 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2025 позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 97000 грн заборгованості за кредитним договором від 16.06.2023 №1223-6545.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Петрищев О.О. в інтересах відповідача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду.
При цьому зауважує, що суд першої інстанції не перевірив, чи отримував відповідач кошти. Також зазначає, що нарахування відсотків у сумі 79000 грн на суму основного боргу 18000 грн є явно завищеними, а тому воно не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, а нарахування неустойки в завищеному розмірі є підставою для її зменшення. Крім цього, наголошує, що нарахування відсотків за користування кредитом повинно відбуватися лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
29.12.2025 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в якому товариство просить апеляційну скаргу представника відповідача залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін. При цьому вказує, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», воно не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки товариство здійснює виключно безготівкові перекази коштів без відкриття банківських рахунків, тому надання первинних бухгалтерських документів є неможливим. Також товариство звертає увагу, що факт перерахування грошових коштів ОСОБА_1 підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк», з яким у позивача укладено договір від 02.12.2019 №4010 про надання послуг у системі LiqPay. Крім цього, зауважує, що на день укладення кредитного договору чинне законодавство не містило обмежень щодо максимального розміру денної процентної ставки, а в подальшому сторонами не вносилися зміни в договір щодо розміру денної процентної ставки. Також вказує, що пеня відповідачу не нараховувалася та що представник відповідача помилково ототожнює проценти за користування кредитом і штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Петрищева О.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16.06.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1223-6545, відповідно до умов якого останній отримав 15000 грн строком до 10.04.2024, базовий період складає 21 день. Пільгова процентна ставка становить 2,5% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, стандартна процентна ставка – 3% за кожен день користування кредитом (застосовується протягом всього строку дії договору за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8772 (а. с. 17 – 28).
Відповідно до п. 4.4, 4.6, 4.9 вказаного договору перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, у дату погашення вказаної заборгованості період поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 150000 грн і включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 135000 грн.
Номером особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 зазначив НОМЕР_1 (а. с. 28).
16.06.2023 позичальником було підписано правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту і таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1223-6545 (а. с. 29 – 48).
27.06.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1223-6545, відповідно до якої товариство зобов`язалося надати позичальнику в кредит додаткові грошові кошти в розмірі 3000 грн, у зв`язку з чим останній зобов`язався повернути кредитодавцю 18000 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику в кредит на підставі цієї додаткової угоди. Додаткову угоду підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8532 (а. с. 63 – 64).
Згідно з п. 2.6, 3 зазначеної додаткової угоди на дату укладення цієї додаткової угоди сума неповернутого кредиту та несплачені проценти вносяться до графіку платежів за договором (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки відповідно до методики Національного банку України), що є додатком до цієї додаткової угоди. Після укладення цієї додаткової угоди позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів за договором, що є додатком до цієї додаткової угоди.
Після укладення цієї додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: сума неповернутого кредиту становить 18000 грн, кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди становить 289 календарних днів; орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування 4952195 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування 179010 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості наданого кредиту є репрезентативними та базуються на вказаних у договорі умовах кредитування з урахуванням умов цієї додаткової угоди і на припущенні, що договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки належним чином на умовах та в строки, визначені в договорі з урахуванням умов цієї додаткової угоди. Орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту обчислені на основі припущення, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів за договором, що є додатком до цієї додаткової угоди, та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься за стандартною процентною ставкою.
Номером особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 зазначив НОМЕР_1 (а. с. 64).
27.06.2023 позичальником було підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1229-5486, з якої вбачається, що сума кредиту становить 18000 грн, проценти за користування кредитом – 161010 грн (а. с. 65 – 66).
Листом від 11.10.2024 АТ «КБ «Приватбанк» повідомило ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування 16.06.2023 15000 грн і 27.06.2023 – 3000 грн на картку НОМЕР_1 (а. с. 49 – 60). Зазначену операцію було виконано на підставі договору про надання послуг у системі LiqPay від 02.12.2019 №4010, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» і ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а. с. 173 – 177).
Задовольняючи позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитом у строк, передбачений договором та додатковою угодою до нього.
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають матеріалами справи та вимогами закону.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
У частині 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054, ст. 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Судом першої інстанції було встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії від 16.06.2023 №1223-6545 та додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії від 27.06.2023 №1223-6545 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 укладені в електронній формі та підписані позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
З огляду на положення ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3, 6, абз. 1, 2 ч. 8, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.
Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
У постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №910/3105/21 зроблено висновок, що використання електронного підпису, який відповідає вимогам до кваліфікованого електронного підпису, дозволяє забезпечити електронну ідентифікацію підписувача і гарантує цілісність підписаних даних, а також має презумпцію відповідності особистому підпису (ст. 14, 18, 23 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).
Висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора зроблено також і в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19.
У даній справ відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього, але в апеляційні скарзі адвокат останнього вказує, що суд першої інстанції не встановив факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
У той же час зазначений аргумент апеляційної скарги спростовується листом АТ «КБ «Приватбанк» від 11.10.2024, відповідно до якого 16.06.2023 і 27.06.2023 банком було перераховано 15000 грн і 3000 грн відповідно на картку НОМЕР_1 (а. с. 49 – 60). Саме цей номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 зазначив у кредитному договорі та додатковій угоді до нього (а. с. 28, 64).
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.
У постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставинам не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.
У постанові від 03.07.2025 у справі №219/10735/2013 Верховний Суд зауважив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази в їх сукупності є переконливими для висновку про наявність між сторонами зобов`язання за кредитним договором та стягнення заборгованості за цим договором і додатковою угодою до нього, оскільки відповідач таких доказів не спростував і не надав доказів на підтвердження того, що кошти не зараховувалися на картку НОМЕР_1 .
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо нарахування відсотків, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Умовами договору про відкриття кредитної лінії від 16.06.2023 №1223-6545 і додаткової угоди до нього від 27.06.2023 №1223-6545 передбачені наступні процентні ставки: 2,5% - пільгова процентна ставка за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду (21 день), 3% - стандартна процентна ставка за кожен день користування кредитом (застосовується протягом всього строку дії договору за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, пунктом 5 Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частинами 5, 6, відповідно до яких максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки.
Також Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5%;
протягом наступних 120 днів - 1,5%».
У рішенні від 03.10.1997 № 4-зп Конституційний Суд України роз`яснив порядок набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori «наступний закон скасовує попередній».
Таким чином, єдиний орган конституційної юрисдикції фактично передбачив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.
Отже, залежно від порядку набрання чинності нормативно-правового акта, може бути застосовано декілька способів його дії в часі. Зокрема, як зазначено в пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Перша форма застосовується в разі, якщо нормативно-правовий акт прийнято на момент виникнення правовідносин та він залишається чинним на час, коли правовідношення припинило своє існування. У випадку, якщо в новоприйнятому нормативно-правовому акті визначено особливий порядок набрання ним чинності, у тому числі визначено перехідний період, під час якого залишаються чинними окремі норми скасованого ним нормативно-правового акта, застосовується ультраактивна форма.
Згідно з п. 2 - 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Банкам протягом:
30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону щодо забезпечення можливості проведення Національним банком України інспекційних перевірок та надання йому інформації шляхом віддаленого доступу з використанням інформаційно-комунікаційних технологій;
90 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи, не зазначені в абзаці другому цього пункту, у відповідність з вимогами цього Закону.
Надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
Отже, вказаними пунктами було визначено порядок дії новоприйнятих норм, як до кредитних договорів, укладених до набрання ними чинності, так і до кредитних договорів, укладених після набрання ними чинності.
Таким чином, надавачі фінансових послуг, у тому числі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», зобов`язані були протягом 30 днів починаючи з дня набрання Законом №3498-ІХ чинності, тобто з 24.12.2023, привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
Кредитний договір між сторонами було укладено 16.06.2023, а додаткову угоду до нього – 27.06.2023.
Таким чином, максимальний розмір денної процентної ставки з 24.12.2023 не повинен перевищувати:
- з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно - 2,5%;
- з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно - 1,5%;
- з 21.08.2024 – 1%.
Згідно зі ст. 204, ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно зі ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
За таких обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами з урахуванням указаних вище приписів, виходячи з максимального розміру денної процентної ставки:
за період з 16.06.2023 по 26.06.2023: 15000 х 2,5% х 11 днів = 4125 грн;
з 27.06.2023 по 06.07.2023: 18000 х 2,5% х 10 днів = 4500 грн;
з 07.07.2023 по 23.12.2023: 18000 х 3% х 170 днів = 91800 грн;
з 24.12.2023 по 10.04.2024: 18000 х 2,5% х 109 днів = 49050 грн.
Загальна сума відсотків за період з 16.06.2023 по 10.04.2024 становить 149475 грн.
У той же час, з матеріалів справи вбачається, що кредитодавцем було прийнято рішення про застосування до позичальника часткового списання заборгованості, у зв`язку з чим позивач просив стягнути лише частину заборгованості в сумі 97000 грн, з яких: 18000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 79000 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначено, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 04.11.2025 у справі №916/2740/21 зроблено висновок про те, що на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом.
Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку відсотки були нараховані не на підставі ст. 625 ЦК України як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а на підставі кредитного договору, тобто вони є платою боржника за користування кредитом, а тому їх розмір зменшенню судом не підлягає.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсотки за користування кредитом нараховані після закінчення строку договору, також є безпідставними, оскільки відповідні відсотки були нараховані за період з 16.06.2023 по 11.04.2024, тобто в межах строку, визначеного п. 3 додаткової угоди до договору про відкриття кредитної лінії №1223-6545 (а. с. 63, 80 – 86).
Аргументи скарги про необхідність зменшення неустойки, нарахованої в завищеному розмірі, також є необґрунтованими, оскільки в даному випадку неустойка взагалі не нараховувалася.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України дана постанова касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу адвоката Петрищева Олександра Олександровича, подану в інтересах відповідача ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.

Головуючий – Замченко А.О.
Судді: Криворотенко В.І.
Петен Я.Л.