Справа № 627/489/25 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року с-ще Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Каліберди В.А.,
з участю секретаря судового засідання - Коломієць Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування завданої майнової шкоди
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 30.05.2025 року звернулася до суду з позовом до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування завданої майнової шкоди, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з держави Російська Федерація на користь громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 суму спричинених збитків, що виникли внаслідок російської збройної агресії на території України, а саме суму збитків, що завдані внаслідок пошкодження нерухомого майна у розмірі 192390 грн. 
В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що ОСОБА_1 є власником виробничого будинку – пилорами, що розташована по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 6323580301:01:002:0207).
20.07.2024 орієнтовно о 00.15 год внаслідок терористичного акту (ракетного обстрілу) країною-терористом російською федерацією було пошкоджено виробничий будинок-пилорама (літ.Б-1), що призвело до ушкоджень його несучих та огороджувальних конструкцій, які несумісні з їх подальшою нормальною експлуатацією. Крім того, пошкодження виробничого будинку – пилорами призвело до втраченої значної матеріальної вигоди.
Внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України винними протиправними діями відповідача було заподіяно їй матеріальну шкоду, яка полягає відповідно до акту комісійного обстеження у пошкодженні несучих та огороджувальних конструкцій будівлі – пилорами, що розташована по АДРЕСА_1 . Згідно звіту про оцінку збитків, завданих постраждалому власнику пилорами, вартість матеріального збитку становить 192390 грн, яку ОСОБА_1 просить суд стягнути з держави Російська Федерація на її користь. 
Ухвалою суду від 03.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 04.08.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з`явилася, на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява з проханням здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення інформації на офіційному веб-сайті Краснокутського районного суду Харківської області. У встановлений ухвалою строк представник відповідача Російської Федерації не скористався правом надання відзиву на позовну заяву.
Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії Російської Федерації) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що оскільки вчинення Російської Федерації з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, Російської Федерації заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від Російської Федерації або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно.
Тому, суд розглянув справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.
Згідно ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 є громадянкою України.
Відповідно до даних, які містяться у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202944098 від 04.03.2020, ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна – одноповерхового виробничого будинку – пилорами, загальною площею 359,4 кв.м літ. «Б-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером: 6323580301:01:002:0210 площею 0,3531 га. 
Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений 04 березня 2020 року приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр №253.
З наданого Витягу з ЄРДР встановлено, що органом досудового розслідування - слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №22024220000000850 від 20.07.2024, відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 438 КК України, внесені до ЄРДР 20.07.2024 за фактом того, що відповідно до матеріалів ІТС ІПНП №1456 від 20.07.2024, що надійшли з СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, близько 23 год 45 хв 19.07.2024 встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил або інших відомств російської федерації, що полягало у здійсненні обстрілів із використанням невстановленого типу озброєння снарядами дальньої дії ураження невстановленого калібру, попередньо однією ракетою Х-59, в результаті чого було влучання у складську будівлю для зберігання пшениці на території СП «Буран» за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Олексіївка, вул. Центральна, 60, сталося загорання конструктивних елементів, виявлено пошкодження трьох складських та адміністративне приміщення. Окрім цього, за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Олексіївка, вул. Центральна, буд. 4, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , 38, АДРЕСА_5 ; за адресою: АДРЕСА_6 , 13, 15, АДРЕСА_7 ; за адресою: АДРЕСА_8 ; за адресою: АДРЕСА_9 виявлено пошкодження житлових будинків. 
Окрім того, відповідно до матеріалів ЖЄО № 1457 від 20.07.2024, що надійшли зі слідчого відділення №1 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області близько 23 год 45 хв 19.07.2024 встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил або інших відомств російської федерації, що полягало у здійсненні обстрілів із використанням невстановленого типу озброєння снарядами дальньої дії ураження невстановленого калібру, попередньо однією ракетою Х-59, в результаті чого виявлено влучання у залізничне полотно (пікет 4) за адресою: Харківська область, Богодухівський район, Краснокутська ТГ, с. Олексіївка, на перегоні «Водяне-Коломак» 70 км, пошкоджено залізничне полотно, контактні мережі, дві бетонні електроопори. Окрім цього, за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Олексіївка, вул. Центральна, буд.1, 24, 62; за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_15 , 26 виявлено пошкодження житлових будинків. 
Згідно акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації, складеного комісією Краснокутської селищної територіальної громади 22 жовтня 2024 року на підставі заяви від 14.10.2024 ОСОБА_1 , проведено обстеження нежитлової виробничої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого зазначені наявні пошкодження будівлі та огорожі внаслідок ракетного обстрілу «іскандер».
Відповідно до Звіту про оцінку збитків – завданих постраждалому власнику виробничого будинку – пилорами літ.Б-1 за адресою: АДРЕСА_1 складеного 28 листопада 2024 року ТОВ «Аргумент-Експерт», за результатами проведення оціночних процедур згідно договору від 20.11.2024 за замовленням ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, завданого власнику нерухомого майна внаслідок його пошкодження у зв`язку із збройною агресією російської федерації складає 192390 грн, що складає еквівалент 4624 доларів США.
Згідно Витягу з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, сформованого 11.12.2024 Краснокутською селищною радою Богодухівського району Харківської області, встановлено, що нежитлова будівля – виробничий будинок – пилорама літ. Б-1 по АДРЕСА_1 має наявні незначні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, але без порушення вимог щодо механічного опору та стійкості за граничним станом першої та другої групи, пошкодження до 20%. Наявні пошкодження будівлі та огорожі зазначені в акті комісійного обстеження. Розмір реальних збитків за результатами оцінки – 192390 грн. Також вказаним висновком підтверджуються пошкодження нерухомого майна: вибиті 17 віконних блоків, пошкоджені двері в ангар, частково пошкоджена огорожа. Зазначено, що згідно листа виконавчого комітету Краснокутської селищної ради №М-1143/01-33 від 28.10.2024 року пошкодження виникли внаслідок ракетного обстрілу 20.07.2024 року.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 8 Конституції України кожному гарантовано право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Частиною 1 статті 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень ст.ст. 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.
Згідно із частиною 1 статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
Відповідно до частини 2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який діє по цей час.
Збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).
На підставі статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація як держава-окупант, відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I від 08.06.1977), несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення.
Так, відповідно до статті 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.
Також відповідно до статті 48 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій, для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів.
Зокрема, стаття 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій передбачає, що цивільне населення користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями.
Крім того, на підставі статті 57 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти.
Суд звертає увагу на те, що військова агресія та окупація Російською Федерацією територій України є не тільки порушенням суверенітету й територіальної цілісності України, але й порушенням основоположних принципів та норм міжнародного права. Така військова агресія супроводжується злочинами геноциду проти народу України, а також іншими військовими злочинами збройних сил та вищого керівництва Російської Федерації.
Так, відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.
Також, Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-11/2 від 24.03.2022, якою додатково засуджує військову агресію Російської Федерації проти України, вимагає від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.
Постановою Верховної Ради України від 14.04.2022 затверджено заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», якою визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва Російської Федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022.
Відповідно до пункту 9 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприяє відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.
Починаючи з 2014 року загальновідомим є той факт, що Російська Федерація чинить збройну агресію проти України. Факт постійних артилерійських та ракетних обстрілів міста Харків військовими формуваннями Російської Федерації починаючи з 24.02.2022 також є загальновідомим.
Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20.02.2014 (як початкова подія) та як її продовження військове вторгнення РФ до України 24.02.2022, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «a», «b», «с», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974.
Російська Федерація, здійснивши збройну агресію відносно України, порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975 та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією.
Зокрема, пунктом 1 Будапештського меморандуму передбачено, що Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтверджують Україні їх зобов`язання згідно з принципами Гельсінського заключного акту Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України.
Пункт 2 Будапештського меморандуму вказує, що Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтверджують їх зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.
Згідно з Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 суверенні права держави мають узгоджуватись із міжнародним правом, зокрема Статутом ООН, Загальною декларації прав людини та Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975, які визначають права та законні інтереси людини як найвищу суспільну цінність, гарантують людині право жити в мирі та безпеці.
Враховуючи викладене, держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземними судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну.
Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум, Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975, Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, Договір між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон, РФ вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, а тому є державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету. При цьому, оскільки вчинення РФ з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, РФ заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає.
Російська Федерація, вчинивши повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування.
Відповідну правову позицію щодо непоширення на Російську Федерацію судового імунітету при розгляді справ щодо відшкодування шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України, викладено в постановах Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708, від 12.05.2022 у справі № 635/6172/17, які згідно з приписами частини 4 статті 263 ЦПК України мають бути враховані при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Таким чином, Російська Федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме Російська Федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач до початку повномасштабного вторгнення РФ, як повноправний громадянин своєї країни, мала налагоджений побут та можливість вести повноцінне життя, які були порушені військовими діями Російської Федерації проти України, позбавлено можливості користуватися належним майном та вилучати корисні властивості належного майна для задоволення власних потреб. Належне позивачу майно використовувалося під час здійснення нею господарської діяльності. Позивач була вимушена внаслідок пошкодження та руйнування відповідного майна фактично з початку налагоджувати господарські процеси, займатися ліквідацією наслідків, оцінкою шкоди.
В даному випадку предметом позову є саме відшкодування матеріальної шкоди, завданої фізичній особі, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами російської федерації, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1статті 5 ЦПК України).
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (частини 2, 5 статті 10 ЦПК України).
Згідно пунктами 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За приписами частин 1-3 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обґрунтовуючи розмір завданої шкоди, позивач посилається на пошкодження нерухомого майна через влучання невстановленим типом озброєння снарядами дальньої дії ураження невстановленого калібру, попередньо однією ракетою Х-59 з боку військових сил російської федерації.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В даному випадку, стороною позивача надано суду докази, які відповідають критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості та підтверджують належність позивачу нерухомого майна та його пошкодження у зв`язку з бойовими діями та вартість його відновлення.
Відтак, суд погоджується із доводами позивача щодо спричинення їй матеріальної шкоди у заявленому розмірі саме через пошкодження нерухомого майна, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями відповідача.
Відповідно до ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» станом на час подання позову позивач повинна була сплатити з урахуванням ціни позову судовий збір за ставкою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»», тому з урахуванням ціни позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1923,90 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 354-355 ЦПК України суд- 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування завданої майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в якості відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 192390 (сто дев`яносто дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп. 
Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь держави судовий збір у розмірі 1923 (одна тисяча дев`ятсот двадцять три) грн 90 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_16 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: Держава Російська Федерація, в особі Міністерства Юстиції РФ, 119991, м. Москва, вул. Житня, 14, буд.1. 

Суддя  Каліберда В. А.