КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2026 року справа №320/36518/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Ред Бул" до Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Ред Бул" із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №013734 від 04.07.2023, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати уточнену позовну заяву (два примірники), з урахуванням вказаних судом зауважень, в якій уточнити суб`єктний склад учасників процесу, зокрема, відповідачів, або визначити позовні вимоги до обох відповідачів, вказаних у позовній заяві.
28.01.2024 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого додано уточнену позовну заяву.
Так, в уточненій позовній заяві позивач звертається до суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті з вимогою:
- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №013734 від 04.07.2023, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №013734 від 04.07.2023 винесена з істотним порушенням встановленої законом процедури та строків, що є самостійною підставою для її скасування. Позивач зазначає, що 11.07.2023 ним отримано конверти з актом проведення рейдової перевірки №351917 від 23.03.2023 та супровідним листом із запрошенням на розгляд справи по Акту на 04.07.2023, тобто фактично після дати розгляду. Це позбавило підприємство права бути присутнім при розгляді, надати пояснення, докази та заперечення, що суперечить приписам Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, зокрема пунктам 26-27 щодо обов`язку належного повідомлення та участі уповноваженої особи перевізника.
Позивач окремо наголошує на порушенні строків розгляду справи, встановлених пунктом 25 Порядку №1567: справа про порушення має розглядатися не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Акт перевірки складено 23.03.2023, натомість постанова винесена 04.07.2023, тобто поза межами двомісячного строку. На думку позивача, це процесуальне порушення породжує стан правової невизначеності, порушує принцип юридичної визначеності та справедливої процедури (fair procedure) і є самостійною підставою для визнання постанови протиправною. З огляду на спеціальний характер процедури, встановленої Порядком №1567, позивач вказує, що загальні строки застосування адміністративно-господарських санкцій із статті 250 Господарського кодексу України не підлягають пріоритетному застосуванню, оскільки існує спеціальний порядок, який порушено.
Позивач посилається на конституційний принцип дії суб`єктів владних повноважень "лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" (частина 2 статті 19 Конституції України), підкреслюючи, що відповідач при прийнятті постанови не забезпечив дотримання встановленої процедури та строків, а також права позивача на участь у процесі прийняття рішення, яке прямо випливає з вимог Кодексу адміністративного судочинства України (частина друга статті 2 КАС України щодо критеріїв перевірки рішень суб`єктів владних повноважень). За твердженням позивача, відповідач діяв необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та позбавив позивача можливості реалізувати процесуальні права під час розгляду матеріалів перевірки.
Окремо позивач звертає увагу, що запровадження воєнного стану не звільняє органи влади від обов`язку діяти відповідно до Конституції та законів, а також не може вважатися поважною причиною пропуску спеціального строку розгляду справи, визначеного Порядком №1567. Позивач стверджує, що Державна служба України з безпеки на транспорті продовжує виконувати свої публічно-владні функції, а отже мала дотриматися вимог процедури та строків.
На підтвердження правової позиції позивач посилається на узагальнені висновки судової практики Верховного Суду щодо обов`язковості дотримання встановленої законом процедури та строків при притягненні до відповідальності у сфері державного контролю на транспорті, а також на норми КУпАП про суворе додержання законності у провадженнях про адміністративні правопорушення. Враховуючи зазначене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №013734 від 04.07.2023 як таку, що прийнята з порушенням спеціального строку розгляду та процедурних гарантій участі перевізника, і здійснити розподіл судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
12.05.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач наголошує на тому, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з того, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, який відповідно до покладених завдань здійснює державний нагляд і контроль за додержанням вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту. Відповідач посилається на положення Порядку проведення рейдових перевірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, відповідно до якого рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби перевізників, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів на території України.
За твердженням відповідача, 23.03.2023 інспекторами Укртрансбезпеки на підставі направлення було проведено рейдову перевірку транспортних засобів, у тому числі автомобіля марки DAF з напівпричепом BODEX, що використовувався ПП "Ред Бул" для перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною №95 від 22.03.2023. Відповідач наголошує, що відповідно до накладної саме ПП "Ред Бул" виступало автомобільним перевізником, а отже, на нього поширюється відповідальність, передбачена абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Ця позиція, як зазначає відповідач, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зокрема постановою від 01.06.2023 у справі №640/39442/21.
Відповідач підкреслює, що під час перевірки було встановлено відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа, що є обов`язковим документом відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку №340 від 07.06.2010, а також Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів), затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку №385 від 24.06.2010. Водій транспортного засобу був ознайомлений із складеним актом перевірки, про що зробив власноручний запис.
На думку відповідача, позивач як автомобільний перевізник не забезпечив належні умови праці та відпочинку водія, що прямо передбачено абзацом сьомим статті 34 Закону №2344-III. Відповідач також зазначає, що відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи перевізника, яка повідомляється про час і місце розгляду рекомендованим листом або електронною поштою. У разі неявки уповноваженої особи справа може бути розглянута без її участі, що й було зроблено у даному випадку.
Таким чином, відповідач вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №013734 від 04.07.2023 винесена правомірно, оскільки позивач виступав автомобільним перевізником, на якого покладено обов`язок забезпечити наявність протоколу перевірки та адаптації тахографа, а його відсутність є порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт.
04.06.2024 канцелярією суду зареєстровано відповідь на відзив, в якій позивач наголошує, що доводи відповідача є необґрунтованими та не можуть братися судом до уваги. Позивач зазначає, що твердження відповідача про дотримання строків, визначених частиною 1 статті 250 Господарського кодексу України, не відповідає дійсності. На думку позивача, ця норма може застосовуватися лише у випадку відсутності спеціального закону або порядку, тоді як у сфері автомобільного транспорту діє спеціальний Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006. Саме цей Порядок встановлює чіткі строки розгляду справи про порушення - не пізніше двох місяців з дня його виявлення. Позивач підкреслює, що відповідачем ці строки були порушені, оскільки постанова винесена через понад три місяці після складання акту перевірки.
Крім того, позивач категорично заперечує проти твердження відповідача, що порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності. Позивач посилається на частину 2 статті 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Позивач наголошує, що встановлена Порядком №1567 правова процедура є складовою принципу законності та верховенства права, а її недотримання створює стан правової невизначеності та порушує принцип легітимних очікувань. Саме тому порушення строків і порядку розгляду справи є самостійною підставою для визнання постанови протиправною та її скасування.
Позивач також звертає увагу на судову практику Верховного Суду, яка підтверджує його позицію, посилаючись на постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16495/17, від 25.07.2019 у справі №826/13000/18, від 07.11.2019 у справі №640/1221/19 та від 13.02.2020 у справі №640/1007/19, а також на постанову від 15.04.2021 у справі №815/1565/16. У цих рішеннях суд наголошував на обов`язковості дотримання визначеної процедури та строків як гарантії недопущення зловживань з боку органів публічної влади.
Таким чином, позивач стверджує, що відповідачем було порушено вимоги пункту 25 Порядку №1567 щодо строків розгляду справи, а також порядок і спосіб прийняття рішення. Це, на думку позивача, є достатньою та самостійною підставою для визнання постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу протиправною та її скасування. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні до суду не звертались. З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :
23.03.2023 на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області у період 20.03.2023 – 26.03.2023 від 17.03.2023 №17052/21/27-23 (а.с. 66) та направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 17.03.2023 №002382 (а.с. 67) старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Гончаренком І.В. та Довганюком О.С. було проведено рейдову перевірку транспортних засобів на визначених ділянках дороги та місцях інфраструктури. 
Під час цієї перевірки було зупинено транспортний засіб марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом BODEX, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 63), який використовувався Приватним підприємством "Ред Бул" для перевезення вантажу за товарно-транспортною накладною №95 від 22.03.2023 (а.с. 65).
За результатами перевірки складено Акт №351917 від 23.03.2023 (а.с. 60), в якому зафіксовано порушення - відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа. Водій транспортного засобу ОСОБА_1 був ознайомлений із актом та зробив власноручний запис "Ознайомлений" у графі пояснень.
На підставі цього акта 08.06.2023 відповідачем було надіслано лист №42200/29/24-23 (а.с. 11) із запрошенням ПП "Ред Бул" на розгляд справи 04.07.2023. Однак цей лист позивач отримав лише 11.07.2023, що підтверджується витягом з сервісу відстеження пересилання Укрпошти за номерами трекінгу 0308304821919 (а.с. 14), тобто вже після проведення розгляду. Таким чином, підприємство було фактично позбавлене можливості бути присутнім на засіданні, надати пояснення чи заперечення, а також представити докази.
04.07.2023 Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області виніс Постанову №013734 (а.с. 59) про накладення на ПП "Ред Бул" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн. Підставою для застосування санкції стала відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа, що, на думку відповідача, є порушенням вимог абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
11.07.2023 позивач отримав поштові відправлення з актом перевірки, постановою про накладення штрафу та супровідним листом. 
Категорично не погоджуючись із спірним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує положення законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Постановою Кабінету України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі – Положення №103), відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
З огляду на викладене, Укртрансбезпека та її територіальні органи під час здійснення своїх повноважень діють як суб`єкти владних повноважень, яким надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України від 05.04.2001 №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-ІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач не заперечує той факт, що він є автомобільним перевізником у розумінні статті 1 Закону № 2344-ІІІ.
Згідно зі статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.
Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
За змістом положень статті 5 Закону №2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з пунктами 12-14 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Умовами пункту 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.
Згідно зі статтею 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Також, відповідно до частини 2 статті 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 48 Закону №2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. При цьому, водій зобов`язаний дотримуватись визначеного режиму праці та відпочинку та підтверджувати це відповідними документами.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Абзацом 1 пункту 25 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктом 26 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
Згідно із пунктом 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Судом із матеріалів справи встановлено, що 23.03.2023 інспекторами Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення від 17.03.2023 №002382 було проведено рейдову перевірку транспортних засобів автомобільних перевізників. У ході перевірки було зупинено транспортний засіб марки DAF, державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом BODEX, державний номер НОМЕР_3 , який використовувався позивачемвідповідно до товарно-транспортної накладної №95 від 22.03.2023 року.
За результатами перевірки складено Акт №351917 від 23.03.2023 про додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. У зазначеному акті зафіксовано порушення - відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа. 
08.06.2023 відповідачем було направлено на адресу позивача лист №42200/29/24-23, яким підприємство запрошувалося на розгляд справи за актом №351917, призначений на 04.07.2023 з 10:00 до 15:00. Однак позивач отримав зазначений лист лише 11.07.2023, що підтверджується поштовими відправленнями з трекінговими номерами №0308304821919 та №0308304827747. Таким чином, позивач був повідомлений про розгляд справи після його проведення та фактично позбавлений можливості бути присутнім, надати пояснення чи заперечення, а також представити докази.
Попри це 04.07.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено Постанову №013734 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн до Приватного підприємства "Ред Бул". Підставою для накладення штрафу визначено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа, що, на думку відповідача, є порушенням вимог абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Судом береться до уваги, що позивач отримав поштові відправлення, в яких містилися акт перевірки №351917, постанова №013734 та лист №42200/29/24-23 лише 11.07.2023. Саме з цього моменту позивач дізнався про факт притягнення його до відповідальності та про проведення розгляду справи без його участі.
Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи відносного нього, що відповідно позбавило його права бути присутнім під час розгляду справи, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків акта перевірки.
Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем процедури, встановленої Порядком №1567, що є достатнім для визнання оскаржуваної постанови протиправною.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №813/5802/15-а, від 13.02.2025 у справі №120/108/23.
Судом із матеріалів справи встановлено, що акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт №351917 було складено 23.03.2023. Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №013734 відповідач виніс 04.07.2023, тобто більш ніж через три місяці після складання акта.
Відповідно до абзацу 1 пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення має бути розглянута територіальним органом Укртрансбезпеки не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Вказаний строк є імперативним, встановленим спеціальним нормативним актом, і не може бути довільно змінений чи продовжений органом державного контролю.
Таким чином, винесення постанови №013734 від 04.07.2023 поза межами двомісячного строку, визначеного Порядком №1567, свідчить про істотне порушення процедури розгляду справи. Це порушення не є формальним, оскільки воно безпосередньо зачіпає права суб`єкта господарювання, створює стан правової невизначеності та суперечить принципу законності, закріпленому у частині 2 статті 19 Конституції України.
Посилання відповідача на положення статті 250 Господарського кодексу України суд визнає неприйнятним. Зазначена норма встановлює загальні строки застосування адміністративно-господарських санкцій - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Проте застосування цієї норми можливе лише у випадку відсутності спеціального порядку. У даному випадку діє спеціальний Порядок №1567, який має пріоритет над загальними положеннями Господарського кодексу. Відтак, вихід за межі двомісячного строку, визначеного Порядком №1567, не може бути виправданий посиланням на статтю 250 Господарського кодексу України.
Суд враховує усталену правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 21.03.2018 у справі №813/5802/15-а, від 10.04.2019 у справі №826/16495/17, від 25.07.2019 у справі №826/13000/18, від 07.11.2019 у справі №640/1221/19 та від 13.02.2020 у справі №640/1007/19. 
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено двомісячний строк розгляду справи, визначений Порядком №1567, а посилання на статтю 250 Господарського кодексу України є необґрунтованим та не може виправдати винесення постанови поза межами спеціально встановленого строку. Це порушення процедури є достатньою підставою для визнання постанови №013734 від 04.07.2023 протиправною та її скасування.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.
Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Положеннями частини 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн.
Таким чином, враховуючи, що позов задоволено повністю, судові витрати у сумі 2684,00 грн щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, протиправне рішення територіального підрозділу (без статусу окремої юридичної особи) якої призвело до виникнення спірних правовідносин.
На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 241 243, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №013734 від 04.07.2023, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний код відсутній) на користь Приватного підприємства "Ред Бул" (ідентифікаційний код 30677618) судовий збір у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.