ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2026 р. справа № 300/7136/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, - 

Стислий виклад позиції сторін. Процесуальні дії суду:
Кушнір Наталія Петрівна в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач 1, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), в якому просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоду її роботи у пансіонаті “Гута”, а саме: з 15 квітня 1988 року по 25 липня 1998 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального трудового стажу період її роботи у пансіонаті “Гута”, а саме: з 15 квітня 1988 року по 25 липня 1998 року, здійснити перерахунок та виплату з 10.07.2025 ОСОБА_1 пенсії з урахуванням її загального трудового стажу, що включає також період роботи у пансіонаті “Гута”, та з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 10.07.2025 звернулася через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої ГУ ПФ України в Чергівській області прийняло рішення про призначення позивачу пенсії за віком. Однак, під час призначення пенсії за віком пенсійний орган не зарахував до страхового стажу періоду роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998. Представник позивача вважає такі дії протиправними, оскільки позивачем надано пенсійному органу трудову книжку, яка підтверджує вищевказаний період роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998. Окрім цього, пенсійному органу також надано довідки Архівного відділу від 04.01.2022 № Ф-16/04-01 та № Ф-16/04-01 про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998. На думку представника позивача, працівник не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві. Таким чином, неналежний порядок ведення та заповнення документації не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання пенсійного забезпечення в належному розмірі. 
Ухвалою від 13.10.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
29.10.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФ України в Івано-Франківській області № 0900-0802-7/53044 від 23.10.2025 на позовну заяву. Так, представник відповідача 1 зазначив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.07.2025 ГУ ПФ України в Чернінівській області прийняло рішення № 092750013288 від 18.07.2025 про призначення позивачу пенсії завіком. При цьому, до страхового стажу не зараховано період роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998, оскільки в записі про прийняття на роботу назва організації Пансіонат «Гута» не відповідає назві організації на печатці Нафтова компанія «Юкос» Акціонерного товариства відкритого типу «Юкоснафтогаз» Пансіонат «Гута», якою завірено запис про звільнення. Представник відповідача 1 зазначив, що до страхового стажу зараховано період догляду за дитиною до 3-х років з 15.04.1988 по 23.04.1990 та з 01.01.1998 відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Так, період роботи в Приватному підприємстві «АРТ-Люкс» перетинається з частиною спірного періоду роботи з 01.01.1998 по 30.04.1998 та з 01.07.1998 по 31.07.1998, позивачу необхідно надати уточнюючу довідку для зарахування такого періоду до стражу позивача. Представник відповідача 1 просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 35-37).
ГУ ПФ України в Івано-Франківській області до відзиву № 0900-0802-7/53044 від 23.10.2025 на позовну заяву долучило копії документів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 40-80).
27.10.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача від 25.10.2025 на відзив, в якій представник позивача просив суд залучити до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Ухвалою від 04.11.2025 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області як другого відповідача в справі № 300/7136/25 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, та витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області належним чином засвідчені копії всіх матеріалів за заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії та документів, які стали підставою для прийняття рішення № 092750013288 від 18.07.2025.
06.12.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ГУ ПФ України в Чернігівській області від 19.11.2025, до якого долучено копії документів, які стали підставою для прийняття рішення № 092750013288 від 18.07.2025 про призначення ОСОБА_1 пенсії (а.с. 85-123).
ГУ ПФ України в Чернігівській області правом на подання відзиву на позов не скористалося. Ухвалу залучення як другого відповідача від 04.11.2025 доставлено 06.11.2025 до електронного кабінету відповідача 2.
Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, вважається, що відповідачу 2 вручено ухвалу суду від 04.11.2025 належним чином, а справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 10.07.2025 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 96-98). До вказаної заяви від 10.07.2025 долучені копії: паспорта громадянина України; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.10.2013; диплому серії НОМЕР_2 від 28.06.1984; довідку архівного відділу № 1 Івано-Франківської РДА від 04.01.2022 № Ф-16/04-01 про заробітну плату за період з 1988-1993 роки; довідку архівного відділу № 1 Івано-Франківської РДА від 04.01.2022 № Ф-16/04-01 про заробітну плату за період з 1994-1998 роки; свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17.05.1987; свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 01.12.1985; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 19.04.1985; трудову книжку серії НОМЕР_6 від 30.07.1984 (а.с. 88-123).
За результатом розгляду заяви від 10.07.2025 ГУ ПФ України в Чернігівській області прийняло рішення № 092750013288 від 18.07.2025 про призначення позивачу з 10.07.2025 пенсії завіком. Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 страховий стаж становить 34 роки 4 дні (а.с. 41).
Представник позивача зазначив, що під час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, пенсійний орган не зарахував до страхового стажу періоду роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи у пансіонаті “Гута”, а саме: з 15.04.1988 по 25.07.1998, представник позивача звернулася до суду з цим позовом, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період її роботи у пансіонаті “Гута”, а саме: з 15.04.1988 по 25.07.1998, здійснити перерахунок та виплату з 10.07.2025 ОСОБА_1 пенсії з урахуванням її загального трудового стажу, що включає також період роботи у пансіонаті “Гута”, та з урахуванням раніше виплачених сум.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 від 23.04.1998 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 101-106).
З огляду на зміст вищевказаних положень закону пенсійний вік для позивача становить 60 років, за умови наявності страхового стажу 32 роки.
Судом встановлено, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.07.2025 ГУ ПФ України в Чернігівській області прийняло рішення № 092750013288 від 18.07.2025 про призначення позивачу з 10.07.2025 пенсії за віком. Страховий стаж позивача становить 34 роки 4 дні, що підтверджується розрахунком стажу (а.с. 41).
У відзиві № 0900-0802-7/53044 від 23.10.2025 на позовну заяву ГУ ПФ України в Івано-Франківській області зазначило, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998, оскільки в записі про прийняття на роботу назва організації Пансіонат «Гута» не відповідає назві організації на печатці Нафтова компанія «Юкос» Акціонерного товариства відкритого типу «Юкоснафтогаз» Пансіонат «Гута», якою завірено запис про звільнення. 
Щодо періоду роботи позивача з 15.04.1988 по 25.07.1998, то суд вказує на таке.
Згідно з статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_6 від 30.07.1984, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 15.04.1988 прийнята на посаду медичної сестри в Пансіонат «Гута»; з 25.07.1998 звільнена по скороченню (а.с. 90).
Суд звертає увагу на те, що в спірний період була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі – Інструкція № 162).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 Інструкції № 162).
Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).
Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі. При зміні формулювання причини звільнення пишеться: Запис за № таким-то є недійсним звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.
Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу Відомості про роботу у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.
Згідно з абзацами першим-другим пункту 2.26. Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній робочий день.
При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).
Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок Про трудові книжки робітників і службовців від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
В спірному випадку запис № 4 про прийняття ОСОБА_1 на посаду медичної сестри в Пансіонат «Гута», записаний акуратно, є чітким та зрозумілим, вчинений на підставі наказу № 20/к від 15.04.1988.
Запис № 5 про звільнення з роботи 25.07.1998 також є чітким та зрозумілим, вчинений на підставі наказу № 34/к від 24.07.1998, містить підпис посадової особи підприємства та відтиск печатки (а.с. 90).
Щодо доводів відповідача 1 про те, що в записі про прийняття на роботу назва організації Пансіонат «Гута» не відповідає назві організації на печатці Нафтова компанія «Юкос» Акціонерного товариства відкритого типу «Юкоснафтогаз» Пансіонат «Гута», якою завірено запис про звільнення, то суд вказує на таке.
В трудовій книжці серії НОМЕР_6 від 30.07.1984 перед записом № 4 про прийняття ОСОБА_1 на роботу міститься відтиск штампу «Пансіонат «Гута».
Запис № 5 про звільнення позивача з роботи 25.07.1998 містить відтиск печатки відділу кадрів Нафтова компанія «Юкос» Акціонерного товариства відкритого типу «Юкоснафтогаз» Пансіонат «Гута».
Таким чином, як запис про прийняття позивача на роботу, так і запис про звільнення ОСОБА_1 , містять відтиски печаток із однією і тією ж назвою роботодавця - «Пансіонат «Гута». Очевидно, що відтиск печатки на записі про звільнення позивача містить повну назву підприємства-роботодавця на дату звільнення з посади - Нафтова компанія «Юкос» Акціонерного товариства відкритого типу «Юкоснафтогаз» Пансіонат «Гута», а запис про прийняття на роботу містить назву підприємтсва - роботодавця, на дату прийняття на посаду, яка дає можливість ідентифікувати роботодавця – «Пансіонат «Гута».
Суд звертає увагу, що за змістом цитованих вище приписів Інструкції, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазнала такого порушення, та не може впливати на її особисті права.
Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає позивачу право на призначення пенсії по інвалідності, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06.02.2018 в справі № 677/277/17, від 21.02.2018 в справі № 687/975/17.
Верховний Суд займає усталену позицію про те, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані заповнювати трудові книжки, вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та передачу їх за строками в архівні установи (постанови від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17).
Суд звертає увагу на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. Натомість згідно вимог пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, або коли трудова книжка містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Верховний Суд у постановах від 08.05.2018 у справі № 559/484/17 та від 07.11.2019 у справі № 686/19477/16 зазначив, що лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.
В спірному випадку, разом із заявою від 10.07.2025 про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 надала пенсійному органу також довідки Архівного відділу № 1 Івано-Франківської РДА від 04.01.2022 № Ф-16/04-01 та № Ф-16/04-01 про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998, в яких зазначено відомості про заробітну плату згідно книг нарахування заробітної плати працівникам мед.персоналу Пансіонату «Гута» смт.Богородчани значиться у 1988-1998 роках. Підстава: книги обліку заробітної плати працівників медичного персоналу (а.с. 14-15).
Вищевказані довідки Архівного відділу № 1 Івано-Франківської РДА від 04.01.2022 № Ф-16/04-01 та № Ф-16/04-01 були предметом перевірки ГУ ПФ України в Івано-Франківській області, що підтверджується актом № 0900-0902-1/5497 від 31.07.2025 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії, та актом № 0900-0902-1/5497 від 31.07.2025 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії. Згідно висновків висновків таких актів № 0900-0902-1/5497 від 31.07.2025 та № 0900-0902-1/5497 від 31.07.2025, за результатами перевірки довідок Архівного відділу № 1 Івано-Франківської РДА від 04.01.2022 № Ф-16/04-01 та № Ф-16/04-01 розбіжності з даними первинних документів не встановлені (а.с. 71-74).
Таким чином, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем реєстрації місця проживання позивачу (місцем пенсійного обліку) самостійно підтвердило достовірність довідок Архівного відділу № 1 Івано-Франківської РДА від 04.01.2022 № Ф-16/04-01 та № Ф-16/04-01 про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в Пансіонаті «Гута». Отже, достовірність періоду роботи позивачки згідно записів трудової книжки (записи 4-5) в Пансіонаті «Гута» смт.Богородчани підтверджено й відомостями первинних документів, які були предметом перевірки.
Щодо зазначених представником відповідача 1 у відзиві на позовну заяву доводів про те, що із спірного періоду з 15.04.1988 по 25.07.1998 до страхового стажу зараховано період догляду за дитиною до 3-х років з 15.04.1988 по 23.04.1990 та періоди роботи в Приватному підприємстві «АРТ-Люкс» з 01.01.1998 по 30.04.1998 та з 01.07.1998 по 31.07.1998 відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, то вказані обставини (згідно даних розрахунку стажу, а.с. 24) є вагомими, оскільки виключають зарахування таких періодів до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, оскільки для цих цілей не допускається подвійний обрахунок. 
Окрім цього, з огляду на алгоритм розрахунку розміру пенсії за віком, що є в пенсійній справі позички, для обчислення пенсії взятий заробіток після 01.07.2000 (а.с. 42-46). Отже, заробіток за вказані вище періоди трудової діяльності не є спірним. 
З огляду на вищевказані обставини, період роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998 в Пансіонаті «Гута», за виключенням періодів з 15.04.1988 по 23.04.1990, з 01.01.1998 по 30.04.1998 та з 01.07.1998 по 31.07.1998, які вже враховані, тобто періоди : з 24.04.1990 по 31.12.1997, з 01.05.1998 по 30.06.1998 підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність дій відповідача 2 щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.04.1990 по 31.12.1997, з 01.05.1998 по 30.06.1998.
Щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, то суд звертає увагу на таке.
ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 10.07.2025 за її заявою від 10.07.2025, яка була предметом розгляду Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та який призначив пенсію за віком. Саме під час призначення позивачу пенсії з 10.07.2025, пенсійний орган здійснив розрахунок страхового стажу, до якого протиправно незарахував до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком періоди роботи з 24.04.1990 по 31.12.1997, з 01.05.1998 по 30.06.1998.
Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п. 4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п. 4.3).
Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке прийняло рішення про призначення пенсії та здійснило розрахунок стажу позивача, незарахувавши до страхового стажу періоду роботи з 15.04.1988 по 25.07.1998.
Із вказаного можна виснувати, що після реєстрації заяви ОСОБА_1 , орган пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність в позивача права на призначення пенсію, в розумінні Порядок № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії, та допустив помилку (незарахувавши періоди роботи до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком), який повинен вчинити дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 24.04.1990 по 31.12.1997, з 01.05.1998 по 30.06.1998. 
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23.
Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФ України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.07.2025 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи: з 24.04.1990 по 31.12.1997, з 01.05.1998 по 30.06.1998, та провести в зв`язку з цим з 10.07.2025 перерахунок її пенсії. Отже, в цій частині позов задовольнити. 
Відмовити в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині позовних вимог за період з 15.04.1988 по 23.04.1990, з 01.01.1998 по 30.04.1998, з 01.07.1998 по 25.07.1998.
В задоволенні позову до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відмовити повністю, оскільки вказаний відповідач не допустив порушення прав позивача в спірних відносинах.

Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 20.09.2025 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 5).
З огляду на часткове задоволення позову, ОСОБА_2 належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Чернігівській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,40 грн. (605,60+302,80 (605,60/2)).

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України - 
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 24.04.1990 по 31.12.1997, з 01.05.1998 по 30.06.1998.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (код ЄДРПОУ - 21390940, вулиця П`ятницька, 83-А, місто Чернігів, Чернігівська область, 14005) повторно розглянути заяву від 10.07.2025 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 24.04.1990 по 31.12.1997, з 01.05.1998 по 30.06.1998, та провести в зв`язку з цим з 10.07.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ).
Відмовити в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині позовних вимог за період з 15.04.1988 по 23.04.1990, з 01.01.1998 по 30.04.1998, з 01.07.1998 по 25.07.1998.
Відмовити в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (код ЄДРПОУ - 21390940, вулиця П`ятницька, 83-А, місто Чернігів, Чернігівська область, 14005) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, код ЄДРПОУ - 21390940, вулиця П`ятницька, 83-А, місто Чернігів, Чернігівська область, 14005.

Суддя  /підпис/  Боршовський Т.І.