КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

1[1]

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої   
ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року щодо  ОСОБА_6 , 

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ємилівка Голованівського району Кіровоградської області, громадянки України,
з вищою освітою, працюючої менеджером в ТзОВ «Інформпроект», зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , судиму вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.07.2004 року за ч.2 ст.27, ч.ч.2, 3 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.289, ст.ст.69, 70 КК України до 8 років позбавлення волі, Указом Президента України про помилування від 25.11.2008 року строк покарання зменшений до 6 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпровської області від 05.12.2008 року звільнена умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 1 день,-

визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 3 ст. 190 КК України та призначено покарання:
за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 190 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання ОСОБА_8 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено їй іспитовий строк тривалістю 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу виконання покарання, повідомляти органи виконання покарання про зміну свого місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до органу виконання покарання.
Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту скасовано.
Провадження за цивільними позовами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 закрито.

Судом визнано доведеним, що 07 квітня 2014 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, приїхала до пр-ту АДРЕСА_2 для того щоб зустрітись з ОСОБА_11 , з якою попередньо домовилась.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_11 неправдиві відомості щодо свого службового становища та неправдиву інформацію про можливість придбання однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , як соціального житла, тобто безкоштовно, зазначивши, що необхідно сплатити їй нібито обов`язковий внесок в сумі 1000 доларів США, тим самим ввела останню в оману, викликавши у неї впевненість щодо необхідності передачі даних грошових коштів та 3000 грн. нібито за косметичний ремонт вказаної квартири.
Після цього, ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, знаходячись у цей час у вище вказаному місці, передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3000 грн. та 1000 доларів США, які згідно обмінного курсу НБ України на час вчинення злочину становили 11650 грн.
Заволодівши коштами ОСОБА_11 на загальну суму 14 650 грн., ОСОБА_12 з місця злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім того, 09 квітня 2014 року приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, приїхала на Контрактову площу, яка знаходиться в Подільському районі м. Києва, для того щоб зустрітись з ОСОБА_13 , з якою перед цим попередньо домовилась.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_13 неправдиві відомості щодо свого службового становища та неправдиву інформацію про можливість придбання однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , як соціального житла, тобто безкоштовно, зазначивши, що необхідно сплатити їй нібито обов`язковий внесок в сумі 1300 доларів США, тим самим ввела останню в оману, викликавши у неї впевненість щодо необхідності передачі грошових коштів в сумі 1300 доларів США та 3000 грн. нібито за косметичний ремонт вказаної квартири.
Після цього, ОСОБА_13 , будучи введеною в оману, знаходячись у цей же час у вище вказаному місці, передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 3000 грн. та 1300 доларів США, які згідно обмінного курсу НБ України на час вчинення злочину становили 15431 грн.
Заволодівши коштами ОСОБА_13 на загальну суму 18431 грн., ОСОБА_12 з місця злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім того, 10 квітня 2014 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, приїхала до ресторану швидкого харчування «МакДональдз», який розташований за адресою: м.Київ, пр-т Правди, 2, для того щоб зустрітись з ОСОБА_14 , з якою попередньо про це домовилась.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_14 неправдиві відомості щодо свого службового становища та неправдиву інформацію про можливість придбання однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , як соціального житла, тобто безкоштовно, зазначивши, що необхідно сплатити їй нібито обов`язковий внесок в сумі 10000 грн., тим самим ввела останню в оману, викликавши у неї впевненість щодо необхідності передачі даних грошових коштів.
ОСОБА_14 , будучи введеною в оману, цього ж дня, в тому ж місці, передала ОСОБА_8 частину обумовлених грошових коштів в сумі 5000 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, 14.05.2014 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, з корисливих мотивів, повторно, приїхала до будинку АДРЕСА_3 задля зустрічі з ОСОБА_14 , яка, будучи попередньо введеною в оману, передала їй решту обумовленої суми - 4400 грн.
Заволодівши коштами ОСОБА_14 на загальну суму 9400 грн., ОСОБА_12 з місця злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім того, 08 травня 2014 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, приїхала на Контрактову площу, що знаходиться в Подільському районі м. Києва, для того щоб зустрітись з ОСОБА_9 , з якою попередньо про це домовилась.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_9 неправдиві відомості щодо свого службового становища та неправдиву інформацію про можливість придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , як соціального житла, тобто безкоштовно, зазначивши, що необхідно сплатити їй нібито обов`язковий внесок в сумі 6000 доларів США, таким чином ввела останню в оману, викликавши у неї впевненість у необхідності передачі даних грошових коштів.
Після цього, ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, знаходячись у цей же час у вище вказаному місці, передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, які згідно обмінного курсу НБ України на час вчинення злочину становили 69540 грн.
Заволодівши коштами ОСОБА_9 на загальну суму 69540 грн., ОСОБА_12 з місця злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім того, 15 квітня 2014 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, приїхала на Контрактову площу, що знаходиться в Подільському районі м. Києва, для того щоб зустрітись з ОСОБА_10 , з якою перед цим попередньо домовилась.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_10 неправдиві відомості щодо свого службового становища та неправдиву інформацію про можливість придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , як соціального житла, тобто безкоштовно, зазначивши, що необхідно сплатити їй нібито обов`язковий внесок в сумі 15000 доларів США, тим самим ввела останню в оману, викликавши у неї впевненість у необхідності передачі даних грошових коштів.
Після цього, ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 15000 доларів США, які згідно обмінного курсу НБ України на час вчинення злочину становили 185 700 грн.
Заволодівши коштами ОСОБА_10 на загальну суму 185 700 грн., ОСОБА_12 з місця злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдала потерпілій майнової шкоди на суму 185 700 грн., що більше ніж у 300 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є великим розміром.
Не погодившись з вироком суду, прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченої та правильність кваліфікації її дій, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції необґрунтовано звільнено обвинувачену від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства неможливе, з огляду на те, що обвинувачена раніше судима за аналогічні злочини, за які відбувала реальне покарання у місцях позбавлення волі, що вона на шлях виправлення не стала та належних висновків для себе не зробила і продовжувала вчиняти аналогічні злочини. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, обвинуваченої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених у ній підстав.
Згідно ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції Закону України №2341-III від 28.03.2024), за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не досліджувалися судом за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій  ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, у великому розмірі.
Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, колегія суддів не вбачає.
Водночас доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого та неправильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, яка полягає у безпідставному застосуванні ст. 75 КК України, - колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими.
Також суд першої інстанції призначаючи покарання, у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, зокрема врахував фактичні обставини, особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого, врахував пом`якшуючі обставини, встановив відсутність обтяжуючих обставин та обґрунтовано визначив остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки - наближене до мінімального, можливого за встановлених у даному випадку обставинах. Таке покарання, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім у даному випадку. 
Так, суд першої інстанції, звільняючи  ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, у вироку не навів переконливих підстав для застосування положень ст. 75 КК України, належним чином не вмотивував своє рішення у цій частині, а відтак доводи прокурора є обґрунтованими.
Так, відповідно до приписів ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції повною мірою не врахував особу обвинуваченої, яка раніше судима за аналогічні кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що обвинувачена на шлях виправлення не стала та належних висновків для себе не зробила, а також фактичні обставини справи, зокрема системність та кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченої.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції застосовуючи до  ОСОБА_6  положення ст. 75 КК України - звільнення від відбування призначеного покарання формально зазначив про врахування зазначених положень КПК України, не надав їм належної правової оцінки під час постановлення судового рішення.
Отже рішення суду першої інстанції про звільнення  ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком є необґрунтованим.
Також слід зазначити, що призначення покарання за вчинення аналогічних злочинів із застосуванням ст. 75 КК України може створювати у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання  ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі ст. 413 КПК України невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку, за яким обвинувачена має реально відбувати покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, - 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року щодо  ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити  ОСОБА_6  за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч. 3 ст. 190 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6  обчислювати з моменту її затримання в порядку виконання вироку. 
В іншій частині вирок щодо ОСОБА_6  залишити без зміни. 
Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ____________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 

Справа № 11-кп/824/10/ 2026 
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_15 
Доповідач: ОСОБА_1