ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/404/26 Справа № 178/2481/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2026 року        м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується 
до адміністративної відповідальності (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 
захисника (в режимі відеоконференції)     Сербіна Б.О.

апеляційну скаргу захисника Сербіна Б.О. на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із оскарженою постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 року, 27 жовтня 2025 року о 21 год. 50 хв. на автошляху М-30 916 км + 817 м., що на території Кам`янського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Logan, д/н НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

В апеляційній скарзі захисник  Сербін Б.О. просить постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних доводів вказує, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що ОСОБА_1 смс-повідомлення, повідомлення через застосунок "ДІЯ" та повістки через засоби поштового зв`язку про дату та час розгляду справи не отримував. Про судове засідання ОСОБА_1 належним чином не було повідомлено, розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею був призначений, виходячи з сайту судової влади, 24.11.2025 на 26.11.2025 о 10:10 год., про що належним чином не було повідомлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. Таким чином, судом було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист. 
Акцентує увагу суду на тому, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 , не містить його підпису, а отже останній не міг знати про дату та час розгляду справи, більш того в протоколі поліцейським зазвичай зазначається орієнтовна дата та час, а суд вже своїм повідомленням чи повісткою, повідомляє особу про дату та час розгляду справи з урахуванням обставин та зайнятості суду. У зв`язку з цим ОСОБА_1 не знав про час та дату розгляду справи та не прибув до суду, а відтак було порушено право на захист останнього.
Зазначає, що ОСОБА_1 28.10.2025 о 01:15 год., звернувся до лікаря у приймальне відділення Комунального закладу «П?ятихатська центральна районна лікарня» ДОР, яким видано довідку щодо результатів медичного огляду, відповідно до якої перевіркою Амотест 6820 не виявлено алкогольного сп`яніння, показання — 0,0  ‰.
Окрім того, звертає увагу суду, що 17.10.2025 ОСОБА_1 був оглянутий лікарем у зв?язку з скаргами на біль та встановлено діагноз Т 92 — гостра подагра. Призначено лікування, яке не сумісне з вживанням алкоголю.
Сторона захисту звертає увагу, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об?єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає викладений в постанові суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; відеозаписом з бодікамери поліцейського, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 4).
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1  від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Порядок проходження водіями транспортних засобів огляду на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, конкретизований затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (Далі - Порядок) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що дії співробітників поліції відповідали вимогам Інструкції, оскільки водієві ОСОБА_1 після виявлення ознак алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, на що останній відмовився, що зафіксовано записом з бодікамери поліцейського (22 хв. 09 сек). При цьому належить зазначити, що відмова від проходження такого огляду є самостійною підставою для притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим не приймаються до уваги апеляційні доводи щодо наступного самостійного проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та результатів такого огляду.
Суд апеляційної інстанції зважає на те, що згідно із відеозаписом на багаторазові наполегливі пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, або принаймні чітко висловити свою позицію з приводу проходження такого огляду, ОСОБА_1 хоча спочатку і не висловлює прямої відмови від огляду, втім чіткої відповіді не надає, намагається перевести розмову на інші теми, вступає у полеміку з поліцейським, а зрештою заявляє, що готовий пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, втім ухиляється від прослідування до службового автомобіля поліцейського, після чого заявляє, що від огляду відмовляється. 
Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними. 
Доводи апелянта про те, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, які не були повідомлені про день та час судового розгляду, не обґрунтовують необхідності задоволення апеляційних вимог. Так, на етапі апеляційного оскарження стороні захисту була надана можливість реалізувати всі свої процесуальні права та скористатися всіма можливостями захисту, які є аналогічними тим, що могли бути використані в суді першої інстанції, а відтак обмеження у захисті прав та інтересів ОСОБА_1 , якщо такі мали місце, є компенсованими у межах апеляційного провадження. При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржена постанова є правильною по суті, а достатніх підстав для її скасування з формальних міркувань не вбачається.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сербіна Б.О. - залишити без задоволення.
Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду       А.А. Мазниця