ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6849/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року (суддя Конишева Олена Василівна ) в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком, згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 084750011442 від 05.06.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1 -р/2020 справа № 1-5/2018 (746/15) від 23.01.2020, із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022, 2023, 2024 роки, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.09.1986, в тому числі період роботи з 01.09.1986 по 30.11.1988; періоди роботи згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 25.11.1999, в тому числі період роботи в колгоспі «Заря» з 15.11.1999 по 18.10.2000; періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 29 травня 2025 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 084750011442 від 05.06.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 дата заповнення 01.09.1986, в тому числі період роботи з 01.09.1986 по 30.11.1988; періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 дата заповнення 25.11.1999 в тому числі період роботи в колгоспі «Заря» з 15.11.1999 по 18.10.2000; період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим повторно розглянути заяву від 29.05.2025 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний пенсійний вік – 55 років, та відсутній необхідний пільговий та страховий стаж, правові підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відсутні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 29.05.2025 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 05.06.2025 розглянуто заяву з доданими до неї документи та прийнято рішення № 084750011442 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу. Також зазначено: вік позивача на момент звернення становить 54 роки 04 місяці. Страховий стаж – 15 років 01 місяць 02 дні (страховий стаж враховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування). Пільговий стаж на дату звернення становить – 07 років 02 місяці 27 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: трудову книжку серії НОМЕР_1 дата заповнення 01.09.1986, оскільки відсутня повна дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вказано тільки « 1971»); період роботи з 01.09.1986 по 30.11.1988 згідно записів трудової книжки, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві; трудову книжку серії НОМЕР_2 дата заповнення 25.11.1999, оскільки відсутня повна дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вказано тільки рік « 1971») та перша сторінка трудової книжки засвідчена не чітким відбитком печатки; період роботи в колгоспі «Заря» з 15.11.1999 по 18.10.2000, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період догляду за дитиною 04.07.1996 року народження (свідоцтво про народження 1 НОМЕР_3 від 03.08.1996), оскільки в наданих документах відсутня відмітка про одержання паспорта, відповідно до пункту 11 Порядку № 637 визначено, що час догляду непрацюючої матері до досягнення дитиною 3-річного віку встановлюється на підставі, зокрема, свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини – свідоцтва про смерть). Необхідно надати паспорт дитини. До пільгового стажу не зараховано: - період роботи з 01.05.2023 по 16.06.2023, оскільки згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач працювала по сумісництву. Враховуючи те, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний пенсійний вік – 55 років, та відсутній необхідний пільговий та страховий стаж, правові підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відсутні (а.с. 4).
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Як вбачається з рішення № 084750011442, страховий стаж ОСОБА_1 становить 15 років 01 місяць 02 дні, пільговий стаж на дату звернення становить 07 років 02 місяці 27 днів.
До страхового стажу не зараховано відомості трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.09.1986, оскільки відсутня повна дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вказано тільки « 1971») та відомості трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 25.11.1999, оскільки відсутня повна дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вказано тільки рік « 1971») та перша сторінка трудової книжки засвідчена не чітким відбитком печатки.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Станом на час початку ведення трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.09.1986, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 № 162.
Відповідно до п. 1.2 Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Надалі порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.
Згідно з підпунктами 2.11-2.13 Інструкція № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
При цьому відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні норми містяться й у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301, якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, законодавцем покладено обов`язок правильного ведення трудової книжки на адміністрацію підприємства, у зв`язку з чим недотримання відповідного порядку останньою не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до її страхового (пільгового) стажу.
Відтак, оскаржуване рішення відповідача є протиправним в частині не зарахування трудової книжки серії НОМЕР_1 дата заповнення 01.09.1986, оскільки відсутня повна дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вказано тільки « 1971») та трудової книжки серії НОМЕР_2 дата заповнення 25.11.1999, оскільки відсутня повна дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (вказано тільки рік « 1971») та перша сторінка трудової книжки засвідчена не чітким відбитком печатки.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.09.1986 по 30.11.1988, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві та періоду роботи в колгоспі «Заря» з 15.11.1999 по 18.10.2000, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
З трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що 01.09.1986 позивач прийнята в члени колгоспу «Заря комунизма» Оріхівського району Запорізької області на підставі наказу № 1 від 25.01.1987; 30.11.1988 звільнена з членів колгоспу «Заря комунизма» Оріхівського району Запорізької області (а.с. 8).
З трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що 15.11.1999 позивач прийнята в члени колгоспу «Заря»; 18.10.2000 звільнена з роботи у зв`язку з реорганізацією (а.с. 10).
Викладені обставини свідчать про те, що записи трудових книжок ОСОБА_1 містять відомості про періоди роботи позивача з 01.09.1986 по 30.11.1988, з 15.11.1999 по 18.10.2000.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Верховний Суд у постанові від 12 червня 2024 року, прийнятої у справі № 120/2366/21-а, аналізуючи положення статті 56 Закону № 1788-XII та Порядку ведення трудових книжок колгоспників, врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, дійшов висновку, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_1 , та трудова книжка колгоспника НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_1 , не містять інформації про трудову діяльність ОСОБА_1 як члена колгоспу у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Встановлені обставини та приписи чинного законодавства залишились без належної оцінки судом першої інстанції, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про необхідність зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача є помилковими та передчасними.
Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). 
Враховуючи те, що позивачем було надано до пенсійного органу трудові книжки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які є основним документом, що підтверджує стаж роботи та в яких міститься інформація про періоди роботи ОСОБА_1 у колгоспі з 01.09.1986 по 30.11.1988, з 15.11.1999 по 18.10.2000, проте відомості цих трудових книжок не містять інформації про встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відповідач, враховуючи вимоги Порядку № 22-1, повинен був повідомити ОСОБА_1 про необхідність надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, а саме документів, що містять інформацію про встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі.
Більш того, за умовами частини 3 статті 44 Закону України № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Натомість відповідач рішенням № 084750011442 відмовив позивачу у зарахуванні вищезазначених періодів роботи формально, не звернувшись до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами або архівних установ задля з`ясування інформації про встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі.
Таким чином рішення відповідача в цій частині не може вважатися обґрунтованим та правомірним.
Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дітьми, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. «ж» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Водночас за змістом частини другої статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до загального трудового стажу особи в повному обсязі, при цьому закон не ставить в залежність зарахування цього періоду до страхового стажу з проставленням відмітки про отримання дитиною паспорта.
Відтак, оскаржуване рішення відповідача в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 є протиправним.
При цьому, колегія суддів враховує те, що спірним рішенням відмовлено саме в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому підстав для задоволення позову в частині зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 не має, оскільки права позивача в цій частині не порушені.
Щодо доводів відповідача про відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, колегія суддів зазначає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 17.07.2019 у справі № 144/669/17, від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21.
Верховний Суд, зокрема у постанові від 08 жовтня 2025 року у справі № 400/2492/24 наголошував, що позбавлення позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу у зв`язку з невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Наявність чи відсутність сплати страхових внесків роботодавцем не спростовує самого факту виконання позивачем трудових обов`язків.
Колегія суддів зауважує, що Реєстр застрахованих осіб було створено на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, тобто у спірний період роботи ОСОБА_1 з 15.11.1999 по 18.10.2000 такий Реєстр не існував, а тому відсутність у ньому відомостей, за умови того, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу позивача.
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 084750011442 від 05.06.2025 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в окремій частині допущено неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для його часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 280/6849/25 скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1986 по 30.11.1988 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 дата заповнення 01.09.1986, а також періоди роботи з 15.11.1999 по 18.10.2000 згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 дата заповнення 25.11.1999 в колгоспі «Заря». 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, наведених у цій постанові.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 29 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 29 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров