ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 січня 2026 року 	Справа № 280/9611/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі – позивач, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») до Тернопільської митниці (далі – відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000294/2 від 19.09.2025.
Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по даній справі, призначити справу за цим позовом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України).
На обґрунтування позовних вимог позивач (представник позивача) посилається на приписи Митного кодексу України та зазначає, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 04.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.
19.11.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
В обґрунтування відзиву зазначає, що в поданих позивачем документах, на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказав на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 20.11.2025 у задоволенні клопотання Митниці про розгляд з викликом сторін справи №280/9611/25 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
05.08.2024 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (м. Запоріжжя) (Покупець) уклало з компанією «HEBEI CHANGSHUO TECHNOLOGY CO., LTD» (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №НВС/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), як є невід`ємними частинами даного Контракту.
На виконання зовнішньоекономічного контракту №HBC/1 від 05.08.2024, згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №HBC2025-4B від 23.06.2025, позивачем на митну територію України ввезено товари.
Так, 17 вересня 2025 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення Годомський І.В., було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі – МД) типу ІМ40АА №25UA403070008333U6, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари:
Товар №1 «Машини сільськогосподарські, для висіву насіння. Сівалки причіпні для тракторів, не точного висівання для посіву насіння зернових та бобових культур (пшениця, ячмінь, рож, овес, горох, гречіха, просо, середні і дрібнонасінні зернобобові культури). У частково розібраному стані, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування: Сівалка зернова СЗ-12Т - 68шт. Сівалка зернова СЗ-14Т - 39шт. Сівалка зернова СЗ-16Т - 1шт. Сівалка зернова СЗ-18Т - 30шт. Сівалка зернова СЗ-22Т - 8шт.»;
Товар №2 «Трубки з полімерних матеріалів, без фітінгів, не армовані та не комбіновані з іншими матеріалами, гнучкі, безшовні для ремонту і технічного обслуговування сільськогосподарської техніки. Трубка призначена для подачі добрив та насіння з висівного апарату в сошники: ЗІП 2BFX-18 (Набор лійок та сімяпроводів для складання сівалки та її комплектації. Матеріал пластик) - 5компл. Сім`япровід гофрований СІЛКА ЗЕРНОВА 2BXF-10/12 - 4500шт.»;
Товар №3 «Вироби з пластику, не медичного призначення, не з листового матеріалу для цивільного використання як частини сільськогосподарської техніки: Сім`яуловлювач СЕЯЛКА ЗЕРНОВА 2BXF-10/12 - 4500шт.»;
Товар №4 «Ланцюги шарнірні, роликові, сталеві. Призначені для передачі крутного моменту у вузлах сільськогосподарської техніки: Ланцюг висівних апаратів N=22 СІЛКА ЗЕРНОВА 2BXF-10/12 - 5шт. Ланцюг приводний 12.7 46 ланок СЗ-12Т...22Т - 7шт. Ланцюг приводний 12.7 54 ланок СЗ-12Т...22Т - 7шт.»;
Товар №5 «Ножі та різальні леза для машин або механічних пристроїв, що використовуються у сільському господарстві. Ножі для грунтофрез тракторів та мотоблоків, косарок, мотокультиваторів, кормоподрібнювачів: Сошник дисковий СІЛКА ЗЕРНОВА 2BXF-10/12 - 130шт.»;
Товар №6 «Частини, які використовуються або встановлюються виключно на сільскогосподарські машини або механізми для обробки грунту (запасні частини до сівалок, косарок, грунтофрез), не містять у своєму складі радіоелектроних засобів: Клапан висівного апарату СІЛКА ЗЕРНОВА 2BXF-10/12 - 70шт. Рама сівалки 2BFX-12 - 1шт. Ковзанка сівалки 2BFX-18 - 1шт. Корпус висівного апарату зерновий СІЛКА ЗЕРНОВА 2BXF-10/12 - 40шт. Корпус висівного апарату добрива з котушками в сб. (равлик) СЕЯЛКА ЗЕРНОВА -10/12 2BXF - 200шт. Кришка підшипника сошника СЕЯЛКА ЗЕРНОВА 2BXF-10/12 - 70шт. Ручка регулювання висіву зерна 2BJ-5 - 20шт.».
Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст.58 Митного кодексу України.
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
- пакувальний лист №б/н від 23.06.2025;
- рахунок-фактура (інвойс) №HBC2025-4B від 23.06.2025;
- коносамент №BW25060701 від 05.07.2025;
- накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) №598052 від 05.09.2025;
- накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) №598078 від 05.09.2025;
- накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) №598151 від 05.09.2025;
- статус особи, яка подає митну декларацію №1;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №1493 від 23.05.2025;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №1654 від 04.08.2025;
- банківський платіжний документ, що стосується товару - Заява №2017 від 23.05.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №3692 від 26.08.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №G250826-19 від 26.08.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Акт виконаних послуг від 26.08.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Акт виконаних послуг №3746 від 15.09.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати від 26.08.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка на перевезення №76 від 30.06.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка на перевезення №76 від 15.08.2025;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2025-4 від 21.04.2025;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2025-4-z від 21.04.2025;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода №8 від 28.04.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №HBC/1 від 05.08.2024;
- внутрішній договір (контракт) комісії №210825-1 від 02.01.2025;
- внутрішній договір (контракт) комісії - Доручення №2103С від 21.03.2025;
- договір (контракт) про перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025;
- договір (контракт) про перевезення №Х270225-40 від 27.02.2025;
- електронний сертифікат про непреференційне походження товару, факт видачі та/або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат №25C3307A3625/04549 від 17.07.2025;
- інші некласифіковані документи - Технічні характеристики від 09.06.2025.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення від 18.09.2025 року, наступного змісту:
«Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 05.08.2024 №HBC/1.
До митного оформлення надано договір на перевезення від 27.02.2025 №2702/912/25, де експедитором зазначено «Global Container Lines Latvija SIA», та від 27.02.2025 №Х270225-40 де експедитором зазначено «Хіллдом Логістікс», а в залізничних накладних від 05.09.2025 №598052, №598078, №598151 перевізником зазначено «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім УМВС накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи договори між «Global Container Lines Latvija SIA», «Хіллдом Логістікс» та «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.»
Згідно відомостей: коносаменту від 05.07.2025 №BW25060701 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах; на морському судні з порту XINGANG, China до порту GDANSK (POLAND); накладних УМВС 05.09.2025 №598052, №598078, №598151 товар переміщувався з залізничної станції GDANSK (POLAND) до переходу на МКУ Мостиська – Пшемисль та до м. Тернопіль залізничним транспортом. Надані до митного оформлення скановані копії залізничних накладних 05.09.2025 №598052, №598078, №598151 не містять інформації про числові значення витрат на транспортування товару, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992.
Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України.
Окрім цього, не подано митну декларацію країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей щодо умов поставки та вартості товару, які впливають на формування митної вартості товару.
У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до ч. 2 ст 53 МКУ надати документи:
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару;
У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи:
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
- каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару.
Відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».
Уповноваженою особою декларанта на вимогу Митниці, окрім раніше поданих до митного оформлення документів, додатково було надано:
банківський платіжний документ, що стосується товару - Виписка банку від 03.06.2025;
банківський платіжний документ, що стосується товару - Виписка банку від 05.09.2025;
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 – 3021, 3023) - Комерційна пропозиція від 11.04.2025;
прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 11.04.2025.
Листом №180902 від 18.09.2025 позивачем повідомлено Митницю про те, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.
Проте, 19.09.2025 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000294/2, відповідно до якого, митна вартість задекларованих Товарів №№1,2 ,5,6 скоригована Митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивачем задекларувало зазначену партію товару, а Митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №25UA403070008454U1 від 22.09.2025.
Загальна різниця митних платежів (ввізне мито, ПДВ ) від митної вартості, визначеної позивачесм та скоригованої митницею, склала 329217,93 грн. Розрахунок різниці митних платежів зазначено в графах 47 «Нарахування платежів» та «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.
Позивач вважаючи, що Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000294/2 є протиправним та підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 Митного кодексу України).
Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Суд звертає увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до положень частини першої статті 58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4)покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). 
Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з частинами першою, другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За правилами частини третьої статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 Митного кодексу України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує з положенням частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічне тлумачення зазначених правових норм висловлене Верховним Судом в постановах від 21 січня 2020 року по справі №815/4477/15, від 14 січня 2020 року по справі №813/1350/14, від 18 грудня 2019 року по справі №160/8775/18, від 12 грудня 2019 року по справі №804/2957/17, від 14 листопада 2019 року по справі №814/2602/15 та інших.
Зі змісту приписів розділу III ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обгрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
З матеріалів справи, зокрема з ЕМД №25UA403070008333U6, №25UA403070008454U1 вбачається, що для підтвердження вартості товару, декларантом, під час декларування та митного оформлення і до винесення Митницею рішення про коригування митної вартості, були надані відповідачу: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №НВС/1 від 05.08.2024; Специфікації №2025-4, №2025-4-z, Додаткова угода №8 від 28.04.2025,банківські платіжні інструкції №1493 від 23.05.2025, Заява на купівлю валюти №2017 від 23.05.2025, №1654 від 04.08.2025, виписки з особистого банківського рахунку за травень, серпень 2025р., рахунок-фактура №HВС2025-4В від 23.06.2025; пакувальний лист від 23.06.2025; сертифікат країни походження №25С3307А3625/04549 від 17.07.2025, прайс-лист та комерційна пропозиція виробника від 11.04.2025, технічні характеристики товарів від 09.06.2025. Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» надало Митниці: договір мультимодального перевезення №2702/912/25від 27.02.2025; заявку на перевезення №76 від 30.06.2025; коносамент №BW25060701 від 05.07.2025; рахунок №G250826-19 від 26.08.2025, Акт виконаних робіт від 26.08.2025; довідку про транспортні витрати вод 26.08.2025, договір ТЕО №Х270225-40 від 27.02.2025, Заявку на перевезення №76 від 15.08.2025, залізничні накладні №№598052, 598078, 598151 від 05.09.2025, рахунок №3692 від 26.08.2025, Акт виконаних робіт №3746 від 15.09.2025, Довідку Експедитора про вартість ТЕО від 26.08.2025.
Оплата транспортних витрат за інвойсом №G250826-19 фактично здійснена 28.10.2025, за рахунком №3692 - 23.10.2025, що підтверджено банківськими платіжними інструкціями №1836, №2095.
Надані документи у своїй сукупності, на думку суду, підтверджували числові значення складових митної вартості, не мали розбіжностей, які б впливали на правильність визначення митної вартості і дозволяли Митниці здійснити відповідний контроль правильності визначення декларантом митної вартості.
Незважаючи на це, Митниця приймаючи оскаржуване Рішення зазначила про розбіжності в наданих документах, які, на її думку, вплавили на числові значення заявленої митної вартості і стали підставою для коригування митної вартості.
В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості, у графі 33, Митниця зазначає нижчевикладені розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування:
1. «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товарів у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару:
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи:
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;
- каталоги, специфікації, прайс-лист виробника».
2. «До митного оформлення надано договір на перевезення від 27.02.2025 №2702/912/25, де експедитором зазначено «Global Container Lines Latvija SIA», та від 27.02.2025 №Х270225-40 де експедитором зазначено «Хіллдом Логістікс», а в залізничних накладних від 05.09.2025 №598052, №598078, №598151 перевізником зазначено «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім УМВС накладних відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи договори між «Global Container Lines Latvija SIA», «Хіллдом Логістікс» та «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.». Згідно відомостей: коносаменту від 05.07.2025 №BW25060701 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах; на морському судні з порту XINGANG,China до порту GDANSK (POLAND); накладних УМВС 05.09.2025 №598052, №598078, №598151 товар переміщувався з залізничної станції GDANSK (POLAND) до переходу на МКУ Мостиська – Пшемисль та до м. Тернопіль залізничним транспортом».
3. «Надані до митного оформлення скановані копії залізничних накладних 05.09.2025 №598052, №598078, №598151 не містять інформації про числові значення витрат на транспортування товару, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України.».
4. «Окрім цього, не подано митну декларацію країни відправлення, що не дозволяє впевнитися в достовірності заявлених відомостей щодо умов поставки та вартості товару, які впливають на формування митної вартості товару.».
5. «В прайс-листі №б/н від 11.04.2025 та комерційній пропозиції №б/н від 11.04.2025 зазначено, що ціни дійсні до 07.07.2025 року. Відповідно немає документального підтвердження складових митної вартості.».
Щодо твердження митного органу стосовно ненадання транспортних (перевізних) документів.
Суд зазначає, що для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало Митниці: договір мультимодального перевезення №2702/912/25від 27.02.2025; заявку на перевезення №76 від 30.06.2025; коносамент №BW25060701 від 06.07.2025; рахунок від 19.04.2025 №G250826-19; Акт виконаних робот від 26.08.2025; довідку про транспортні витрати вод 26.08.2025; договір ТЕО №Х270225-40 від 27.02.2025; заявку на перевезення №76 від 15.08.2025; залізничні накладні №№598052, 598078, 598151 від 05.09.2025; рахунок №3692 від 26.08.2025, Акт виконаних робіт №3746 від 15.09.2025, довідку Експедитора про вартість ТЕО від 26.08.2025.
Оплата транспортних витрат за інвойсом №G250826-19 фактично здійснена 28.10.2025, за рахунком №3692 - 23.10.2025, що підтверджено банківськими платіжними інструкціями №1836, №2095.
Надані документи не мали розбіжностей і у своїй сукупності підтверджували числові значення складових митної вартості, а отже дозволяли Митниці здійснити відповідний контроль правильності визначення декларантом митної вартості.
Щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення.
Слід зазначити, що зовнішньоекономічним Контрактом (п. 3.5, п. 3.6), Сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких такі документи, як: копія митної декларації країни відправлення та каталоги виробника товару відсутні. Таким чином позивач, відповідно до умов зазначеного Договору, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені його умовами.
Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.
Також, з приводу ненадання декларації країни відправлення, Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Таким чином, зауваження Митниці про відсутність копії митної декларації протирічить положенням Митного кодексу.
Копія митної декларації країни відправлення у позивача відсутня в зв`язку з чим надання її було неможливим.
Щодо ненадання висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Згідно з частиною 3 ст.53 МКУ надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства.
У декларанта відсутні висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією. Крім того, відповідно до ч.2 ст.53 МКУ такий висновок не відноситься до обов`язкових документів, які повинні надаватись для підтвердження митної вартості товарів.
Щодо відсутності інформації та документів, які б підтверджували причетність «PKP CARGO CONNECT SP.Z.O.O.» до перевезення вантажу залізничним транспортом.
Зазначене твердження Митниці не може вважатись розбіжністю у наданих документах, яка має вплив на правильність визначення митної вартості.
Особливістю даного перевезення є те, що Декларантом для здійснення перевезення вантажу задіяні два перевізника –морське міжнародне перевезення (фрахт) від порту Qingdao (Китай) до порту Гданськ (Польща) здійснює компанія «Global Container Lines Latvija SIA», а міжнародне наземне перевезення залізницею від порту Гданськ до міста Тернопіль здійснює компанія «ХІЛЛДОМ ЛОГІТІКС»
Згідно ст. 1, ч.1 ст. 14 Конвенції ООН «Про морське перевезення вантажів 1978 року» від 31.03.1978, перевізник означає будь-яку особу, якою або від імені якої з вантажовідправником укладено договір морського перевезення вантажу. Коли перевізник або фактичний перевізник приймає вантаж у своє відання, перевізник на вимогу вантажовідправника зобов`язаний видати вантажовідправнику коносамент.
Згідно зі ст. 1 «Міжнародної конвенції про уніфікацію деяких правил про коносамент» від 25.08.1924, перевізник включає власника судна або фрахтувальника, що є стороною в договорі перевезення з відправником.
Відповідно до ст. 133 Кодексу торговельного мореплавства України, за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).
Для підтвердження факту морського перевезення митниці надані: договір перевезення №2712/912/2025 від 27.02.2025, заявка на перевезення №76 від 30.06.2025, коносамент №BW25060701 від 05.07.2025, довідка про транспорті витрати з морського перевезенні від 26.08.2025, рахунок №G250826-19 від 26.08.2025, Акт виконаних робіт від 26.08.2025.
Для підтвердження транспортних витрат з наземного перевезення Митниці надані: договір ТЕО №Х270225-40 від 27.02.2025, заявка №76 від 15.08.2025, 3 залізничні накладні від 05.09.2025, рахунок №3692 від 26.08.2025, Акт виконаних робіт №3746 від 15.09.2025, довідка про транспортні витрати від 26.08.2025.
Згідно пункту 2.1.2 Договору №Х270225-40 експедитор має право укладати від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в т.ч. переупакування, перемаркування, ремонт тари, завантаження та розвантаження контейнерів, відбір проб та зразків, зважування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів.
Користуючись таким правом Експедитор уклав з третьою особою – безпосереднім перевізником , в даному випадку з компанією «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o. ul.Lezno 12, 01-192 Warszawa»., яка і виступила безпосереднім перевізником залізницею від порту Гданськ до м/п Пшемишль-Мостиська на кордоні України.
Отже договірні відносини щодо перевезення спірної товарної партії у ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» наявні виключно з компанією-перевізником «Global Container Lines Latvija SIA», та компанією-експедитором ««ХІЛЛДОМ ЛОГІТІКС» якими позивачу були виставлені рахунки на оплату послуг №G250826-19 та №3692, в яких чітко зазначені вартість перевезення вантажу морським транспортом та наземним транспортом до митного кордону України.
З наведеного вбачається, що договірних відносин у позивача з зазначеними Митницею компаніями не існує, а компанією «ХІЛЛДОМ ЛОГІТІКС» здійснювалось міжнародне наземне перевезення задекларованого товару та виставлений позивачу рахунок на оплату послуг з перевезення, до якого включені усі витрати, пов`язані з перевезенням спірної товарної партії, який надано ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» до митного оформлення.
Зазначені Митницею компанії залучались до здійснення залізничного перевезення спірної товарної партії основним компанією-Експедитором на підставі п.2.1.2 Договору №Х270225-40, однак відношення до ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» вони не мають. Якщо між компаніями «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o. ul.Lezno 12, 01-192 Warszawa» було укладено договір перевезення, то ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» не є його стороною та не має відношення до його укладання.
Як зазначив позивач у позові, рахунок про перевезення, банківський платіжний документ та договір між «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» і та «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o. ul.Lezno 12, 01-192 Warszawa» у декларанта відсутні та не могли бути надані на вимогу митного органу.
З приводу залучення для виконання послуг з перевезення інших осіб Верховний Суд в постанові від 13.08.2020 по справі №804/4963/16 висловив наступну правову позицію: «Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за умовами договору передбачено право експедитора укладати договори з іншими перевізниками з метою виконання умов договору експедирування та здійснює оформлення перевізних документів, як-то товарно-транспортні накладні та коносаменти.
Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що вказана обставина спростовує висновки митного органу щодо відсутності документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосереднім перевізником товару за коносаментом GCL/MER/ODS/160091 від 05.03.2016, а саме «GLC International Transportation Logistics Container Services Co.Ltd», адже позивач не зобов`язаний мати безпосередні господарські відносини з вказаною компанією-перевізником, адже всі обов`язки щодо належного, своєчасного перевезення вантажу та оформлення необхідних транспортних документів покладено на ТОВ «Фосдайк Груп».
Щодо відсутності інформації про числові значення витрат на транспортування товару, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951.
Пункт 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992 визначає вимоги до накладної: «В накладній повинні бути такі відомості: 1) найменування відправника та його поштову адресу; 2) найменування одержувача та його поштову адресу; 3) найменування договірного перевізника; 4) найменування залізниці та станції відправлення; 5) найменування залізниці та станції призначення; 6) найменування прикордонних станцій переходів; 7) найменування вантажу та його код; 8) номер відправлення; 9) рід упаковки; 10) кількість місць вантажу; 11) маса вантажу; 12) номер вагона (контейнера), ким надано вагон для перевезення вантажу (відправником або перевізником); 13) перелік супровідних відправником до накладної; документів; 14) про оплату провізних платежів; 15) кількість та знаки пломб; 16) спосіб визначення маси вантажу; 17) дата укладання договору перевезення.
Пункт 14 параграфу першого цієї статті передбачає зазначення інформації «про сплату провізних платежів», що не може бути ототожнено з розміром витрат на транспортування через відмінний зміст зазначених категорій.
В графі 23 «Уплата провозных платежей» залізничної накладної зазначені компанії, які здійснюють оплату транспортування та відповідні реквізити, на підставі яких здійснюється сплата.
Щодо відсутності документального підтвердження складових митної вартості в зв`язку з тим, що в прайс-листі №б/н від 11.04.2025 та комерційній пропозиції №б/н від 11.04.2025 зазначено, що ціни дійсні до 07.07.2025.
Зазначена підстава для коригування не може бути визнана обґрунтованою, оскільки суперечить наданим документам.
З коносаменту №BW25060701 вбачається, що завантаження контейнерів з товаром на борт судна здійснено 05.07.2025. Враховуючи, що за умовами поставки FOB, визначеними в Міжнародних торговельних правилах «ІНКОТЕРМС 2010» термін «франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, то поставка продавцем була здійснена в межах дійсності прайс-листа та комерційної пропозиції виробника.
Таким чином, на думку суду, позивач надав відповідачу достатній перелік документів, які в своїй сукупності спростовують сумніви відповідача у достовірності наданої позивачем інформації. Розбіжності, на наявність яких вказував відповідач, були усуненні позивачем шляхом надання пояснень та підтверджуючих документів. Надані Митниці документи у своїй сукупності та взаємозв`язку між собою дозволяють дійти до висновку про те, що у відповідача не було підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів позивача, оскільки відсутні доведені підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі №804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 6 травня 2020 року у справі №140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15, від 30 квітня 2025 року у справі №140/4486/24 та інших) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі №480/4423/18).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Оскільки надані позивачем відповідачу на підтвердження заявленої митної вартості спірної товарної партії вищезазначені документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мають ознак підробки, містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, Митницею ж наявність сумнівів у правильності заявленої декларантом митної вартості не обґрунтована, більш того, митницею взагалі не зазначено в процесі консультацій щодо митного оформлення жодної розбіжності у поданих ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» документах, що свідчить про відсутність таких розбіжностей, а зазначені Митницею документи відсутні у позивача, то вимога Митниці про надання зазначених додаткових документів є протиправною.
Щодо застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Подані декларантом документи у сукупності надавали митному органу можливість перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки вказані документи не містили розбіжностей щодо найменування імпортованого товару, його кількості та вартості.
Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
При цьому, суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом у постанові від 26 червня 2025 року у справі №520/13328/2020
Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
За таких обставин суд вважає, що позивачем подано до Митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.
Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем товару була визначена необґрунтовано, що в свою чергу надавало б митному органу права на коригування митної вартості товару.
При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.
При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4938,27 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000294/2 від 19.09.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4938,27 грн. (чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень 27 копійок). 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «29» січня 2026 року.

Суддя Р.В. Кисіль