Справа № 991/13083/25
Провадження №11-сс/991/40/26
Слідчий суддя: ОСОБА_1 
Суддя - доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року           м. Київ
Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
судді - доповідача      ОСОБА_2 ,
суддів        ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , 
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.12.2025 за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
ВСТАНОВИЛА:
1.Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.12.2025 повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, особі, яка її подала.
Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 звернувся до уповноважених осіб правоохоронних органів із заявою щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із неодноразовим вимаганням військовослужбовцями військової частини грошових коштів з отриманої одноразової винагороди під видом перерахування коштів на потреби батальйону. Також заявник вказує про зловживання військовослужбовців, які для отримання грошових коштів подають поіменні списки особового складу для виплати одноразової винагороди, достовірно володіючи при цьому інформацією про те, що підлеглий йому особовий склад не виконував завдання для її отримання щомісяця у такому розмірі.
Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_6 повідомляє про ймовірне вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189, 190, 364, 366 КК України.
Разом з тим, перевіривши та оцінивши відомості, викладені у скарзі та заяві ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що вона не відноситься до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, адже заявник зазначає про вчинення злочину військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , які не відносяться до військовослужбовців вищого офіцерського складу Збройних Сил України, а також у заяві відсутні дані про розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди, який би відповідав визначеному у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя констатував, що скаргу подано до Вищого антикорупційного суду з порушенням правил предметної підсудності, що визначені у ст. 33-1 КПК України. У зв`язку з цим, слідчий суддя повернув скаргу особі, яка її подала.
2.Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Посилаючись на неповноту судового розгляду, в апеляційній скарзі апелянт ставить вимоги про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.12.2025 та постановленні нової, якою прохає визнати скаргу такою, що підлягає розгляду по суті слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
В обґрунтування наведених доводів, апелянт вважає висновки слідчого судді помилковими та такими, що не відповідають дійсності, адже ним у заяві про вчинені кримінальні правопорушення від 16.12.2025 вказано, що принаймні 50 військовослужбовцям лише однієї з рот 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , а саме, роти безпілотних систем, протиправно виплачувалася одноразова винагорода у розмірі 70000 грн протягом лише одного року щонайменше шість раз. Таким чином розмір завданої службовими особами військового формування шкоди становить не менш ніж 21000000 грн (70000 грн * 6 місяців * 50 осіб), що перевищує вказане у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України значення: 3028 грн * 5000 = 15140000 грн. 
А тому, апелянт вважає, що зазначені у заяві від 16.12.2025 року передбачені ст. 364 КК України злочини підслідні детективам НАБ України.
Крім того, ОСОБА_6 вказує, що положення ч. 1 ст. 214 КПК України є імперативними та безумовними, і прямо зобов`язують слідчого (в даному випадку детектива НАБ України) невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, апелянт вважає, що дана норма не містить вимог щодо підслідності, яку згодом, після внесення відповідних відомостей до реєстру, за необхідності визначає прокурор в силу положень ст. 218 КПК України. 
3.Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного перегляду (а. п. 16, 24), в судове засідання не прибув про причини свого неприбуття не повідомив.
Національного антикорупційне бюро, яке належним чином повідомлене про дату, час і місце апеляційного розгляду (а. п. 15, 23), представника в судове засідання не направило, про поважність причин неприбуття не повідомило. 
За таких обставин, колегією суддів, відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, здійснено апеляційний розгляд за відсутності належним чином повідомлених учасників судового провадження.
4.Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом 18 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності (п.22 ч.1 ст.3 КПК України).
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч.1 ст.306 КПК України). 
Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Частиною 1 статті 33-1 КПК України визначено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. 
В свою чергу, відповідно до примітки до статті 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 16.12.2025 звернувся за допомогою електронної пошти до Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення кримінальних правопорушень військовослужбовцями військової частинами НОМЕР_1 , передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України. Заявник вказує, що кримінальні правопорушення полягають у тому, що йому та іншим військовослужбовцям, як особам, які перебувають в особовому складі В/Ч НОМЕР_1 , у певні проміжки часу незаконно нараховувалась одноразова допомоги в розмірі 70 000 грн, більшу частину якої в подальшому головний сержант РБС 2 МБ ОСОБА_7 , військовослужбовці з позивним « ОСОБА_8 », « ОСОБА_9 », ОСОБА_10 з позивним « ОСОБА_11 » вимагали переказувати на спеціальні рахунки або ж віддавати готівкою. Крім того, заявник вказує, що військовослужбовці ОСОБА_7 та військовослужбовець з позивним « ОСОБА_8 » зобов`язували його перераховувати/надавати частину готівкових коштів отриманих ним від додаткової винагороди 70 000 грн або одноразової винагороди 100 000 грн, без надання звітності цільового використання цих коштів, що на його думку вказує на шахрайські дії з боку вказаних осіб. 
В той же час, як вірно зазначив слідчий суддя, кримінальні правопорушення, передбачені ст. 189,190, 366 КК України не належать до підсудності ВАКС згідно з нормами ст. 33-1 КПК України. А підсудність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 КК України, можлива лише за наявності обов`язкових умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що з матеріалів скарги та заяви про кримінальні правопорушення вбачається, що заявником не наведено обставин щодо наявності спеціальних суб`єктів вчинення кримінального правопорушення, ані розміру предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди (п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України), що обумовлювало би віднесення даної справи до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.
Посилання у скарзі на вчинення кримінального правопорушення, кваліфіковане заявником за ст. 364 КК, яка хоча і відноситься до корупційних та є предметно підсудною ВАКС, не враховується колегією суддів, оскільки саме лише згадування зазначеної кваліфікації, без відповідних суб`єктів вчинення кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, свідчить про штучне створення заявником умов для віднесення порушеної ним скарги до предметної підсудності ВАКС. Загальне посилання у тексті скарги на ст. 364 КК України, а також зазначення про перевищення ймовірно завданою шкодою розміру п`яти тисяч прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не створює для слідчого судді Вищого антикорупційного суду обов`язку здійснити судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. 
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та зауважує про те, що повернення скарги особі, яка її подала не позбавляє ОСОБА_6 можливості повторно звернутись з такою скаргою з дотриманням правил підсудності.
З урахуванням вказаних обставин, а також вимог ст.331, ч.5 ст.216 КПК України, скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення після отримання заяви від 16.12.2025, не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, про що правильно зазначив і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі. 
5. Висновки суду.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог п.1 ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів, дотримуючись вимог ст.404 КПК України, оцінивши у сукупності матеріали апеляційного провадження, дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.12.2025 відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить доводів, які б могли переконати колегію суддів у протилежному, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.12.2025 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач          ОСОБА_2 

Судді           ОСОБА_3 

ОСОБА_4