Справа № 463/10988/25 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В. Я. 
Провадження № 33/811/2067/25 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , законного представника потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2025 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору у справі.
Згідно постанови, ОСОБА_1 16.10.2025, близько 20 год 00 хв у м. Винники на вул. І.Франка, 35, керуючи т/з марки «Opel Meriva», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, а саме під час маневру, повертаючи ліворуч, не переконався у його безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з електросамокатом «Kugoo Kirin G2 Pro», під керуванням неповнолітнього ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку по проїзній частині, що призвело до пошкодження транспортного засобу та отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, після чого, маючи причетність до пригоди водій ОСОБА_1 залишив місце пригоди, та не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції чим порушив п. 2.3Б, п. 2.10 а,д Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2025 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи по суті належним чином не розглянуто та не надано оцінки поданому ним запереченні.
Вказує, що схема місця ДТП, яка не містить належної достовірної та достатньої інформації щодо моменту зіткнення транспортних засобів та відомостей щодо будь яких пошкоджень таких транспортних засобів не може бути взята до уваги судом як належний, достовірний доказ на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Зазначає, що долучені до матеріалів справи рапорти працівників поліції не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.
Зауважує, що надані свідками пояснення в судовому засіданні відповідають наданим ним як письмовим поясненням від 04.11.2025, так і усним поясненням під час судового розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.
Зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП є безпідставним, так як наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме показами законного представника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стверджується, що після ДТП він зупинив свій транспортний засіб, переконавшись у відсутності будь-яких тілесних ушкоджень у дитини, залишався на місці ДТП до приїзду вітчима потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та лише після з`ясування всіх обставин ДТП з іншим учасником ДТП та встановлення відсутності будь-яких претензій один до одного, він та інший учасник ДТП поїхав з місця ДТП. При цьому, що вітчим дитини, приїхавши на місце події, не виявив у дитини жодних тілесних ушкоджень, не виявляв ініціативи викликати органи національної поліції та лише за рекомендацією ОСОБА_6 вирішив відвезти дитину до медичного закладу для огляду.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копія постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2025 року отримана ним в електронному кабінеті 10.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документи, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, виступ законного представника ОСОБА_2 , яка заперечила проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у: протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 503167, серії ЕПР1 № 503144 від 04.11.2025(а.с.1,2); схемі місця ДТП(а.с.12); рапортах працівників поліції (а.с.6,7,16); письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с.17); письмових поясненнях ОСОБА_4 (а.с.18); письмових поясненнях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.20); та інших матеріалах адміністративної справи в їх сукупності.
Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та достатніми для підтвердження у поза розумний сумнів доведення порушення Правил дорожнього руху суддя першої інстанції дійшов правильного висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, його вину доведено повністю.
При цьому апеляційний суд враховує, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Також, як слідує з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину частково заперечив. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у судовому засіданні обставини, зазначені в протоколах працівників поліції, підтвердили.
У зв`язку з вищенаведеним доводи апеляційної скарги, які місять суттєві розбіжності, про непричетність ОСОБА_1 до даної ДТП, суд розцінює як намагання останнім уникнути відповідальності за вчинені правопорушення.
Відповідно до п.п. 2.10 а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
При цьому, за змістом пункту 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій також зобов`язаний: б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
В той час, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 , ставши причетним до дорожньо-транспортної пригоди, будучи зобов`язаним вчинити дії, передбачені пунктом 2.10 Правил дорожнього руху, цього не зробив і залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що він не вчиняв адміністративних правопорушень та не порушував Правил дорожнього руху України, не спростовують висновки суду про невиконання обов`язків згідно з п. 2.10 Правил дорожнього руху і залишення місця пригоди.
Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами, та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколами про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, є безпідставними.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки протоколи про адміністративні правопорушення, пояснення свідків, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є одним із доказів вчинення адміністративних правопорушень, відтак вина особи є доведеною.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Обставин, які б виключали провадження в справі відповідно до положень ст. 247 КУпАП, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядалися одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. накладене судом першої інстанції у межах санкції ст. 122-4 КУпАП та з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Л.Я. Гончарук