ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/763/26 Справа № 235/1105/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Похваліта С. М. Суддя-доповідач:Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Гапонова А.В.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області у складі судді Похвалітої С.М. від 01 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,– 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у даній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, в тому числі на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в межах суми позовних вимог 4888001,00 грн. до набрання рішення законної сили.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви щодо забезпечення позову. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.
Встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила стягнути на свою користь з відповідача ринкову вартість квартири АДРЕСА_2 в сумі 4888001,00 грн. 
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків. 
Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.05.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ринкову вартість квартири АДРЕСА_3 , у розмірі 4888001,00 грн, яка витребувана за рішенням суду, та відшкодовано сплачений судовий збір в розмірі 15140,00 гривень. 
Рішенням Вищої ради правосуддя №74 від 29.08.2024 року територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 року визначено за Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Ухвалою Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків. Скасовано заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.05.2024 року у справі №235/1105/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 
29 липня 2025 року ОСОБА_3 подала до місцевого суду заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, в тому числі на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , в межах суми позовних вимог 4888001,00 грн. 
Разом із заявою про забезпечення позову позивачкою було додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформовану 27.01.2024 (за півтора року до подання заяви про забезпечення позову) за №363504173, відповідно до якої за відповідачем ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_4 (з 30.10.2020), на квартиру АДРЕСА_5 (з 31.05.2023), на квартиру АДРЕСА_6 (з 02.12.2009) та на будинок АДРЕСА_7 (з 04.05.2011) (а.с. 12-14). 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
Частиною 3 статті 150 ЦПК України, встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 
Виходячи з викладеного, встановивши, що між сторонами дійсно виник майновий спір на суму позову 4888001,00 грн; враховуючи, що відповідач, як одноосібний власник нерухомого майна, має можливість здійснити його відчуження та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо стягнення грошових коштів на значну суму; виходячи із співмірності заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, –колегія дійшла висновку про можливість часткового задоволення заяви та забезпечення заявленого позову до набрання рішення законної сили шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , в межах суми позовних вимог 4888001,00 грн. 
Разом з тим, згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав №414604728 від 21.02.2025, який також було надано до заяви про забезпечення позову, розмір частки у праві власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 становить - 0, що не свідчить про наявність у відповідача такого права (а.с. 15). 
Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.08.2025 №439115589, що найбільш наближена за датою формування до оскаржуваної ухвали від 01.08.2025, розмір частки у праві власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 становить - 0 (а.с. 26). 
Судом апеляційної інстанції здійснено запит через систему Електронний суд до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно відповіді №2086751 від 04.12.2025 право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстроване за ОСОБА_5 з 05.04.2024, на підставі договору дарування від 05.04.2024. 
Також апеляційному суду надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.01.2026 №459549255, відповідно до якої право власності на вказану вище квартиру зареєстроване за ОСОБА_1 (на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2020), у зв`язку з реєстрацією змін речового права 19.02.2025 на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2024 щодо припинення права власності за ОСОБА_5 .
Установлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року у цивільній справі №757/34416/24-ц задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федоренко В.В., про визнання недійсними договору дарування та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Визнано недійсним договір дарування, серія та номер: 770, від 05.04.2024, квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Федоренко В.В. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 68-72). 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16 грудня 2024 року у справі №757/34416/24-ц.
16 вересня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року в справі №757/34416/24-ц (а.с. 73-74). 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України). 
Отже, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази належності права власності на квартиру АДРЕСА_4 відповідачу у даній справі - ОСОБА_1 , ні на час розгляду справи місцевим судом, ні на час розгляду апеляційним судом. 
Право власності на вказану вище квартиру було зареєстроване за  ОСОБА_5 з 05.04.2024, на підставі договору дарування від 05.04.2024, що підтверджується, зокрема, відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2086751 від 04.12.2025. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав №414604728 від 21.02.2025,  від 12.08.2025 №439115589, розмір частки у праві власності ОСОБА_1 на квартиру  АДРЕСА_4 становить - “0”. 
Доказів недійсності (нікчемності) договору дарування квартири  АДРЕСА_4 від 05.04.2024  ОСОБА_5 суду не надано, адже заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року у справі №757/34416/24-ц переглядається в апеляційному порядку (відкрито апеляційне провадження) та, відповідно, не набрало законної сили, відповідно до частини 2 ст. 273 ЦПК України. 
Виходячи з викладеного, враховуючи реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_5 , на підставі договору дарування від 05.04.2024; враховуючи, що останню не залучено до участі у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, – колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на вказану квартиру, адже це порушує права ОСОБА_5 , яка не є учасником у даній справі. 
Посилання позивачки на лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. від 25.02.2025 №25/01-16 є безпідставним, адже цей лист є роз`ясненням без вказівки будь-якого об`єкту нерухомого майна, актуального власника нерухомості у період розгляду заяви про забезпечення позову, іншої ідентифікуючої інформації та не спростовує викладених вище висновків суду (а.с. 49). 
Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні даної частини вимог щодо забезпечення позову. 
Отже, колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове скасування оскаржуваної ухвали з постановленням у скасованій частині нового судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Ухвалу Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 – відмовити. 
В іншій частині ухвалу Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

А.В. Гапонов