ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/9444/25 Головуючий в І інстанції: Валігурська Л.В.
Провадження №33/819/19/26  Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Радченко С.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , його захисника Князь Інни Іванівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсоні апеляційну скаргу адвоката Князь Інни Іванівни, яка діє в інтересах  ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 08.06.2025 о 21:50 годині по вул. Некрасова, 79 в м. Херсоні керував транспортним засобом «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Князь І.І., яка діє в інтересах  ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що рішення суду ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, яким є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, копія якого не була вручена її підзахисному, а також йому не були роз`ясненні права під час ознайомлення зі змістом протоколу.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що  ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час ухвалення постанови, про результати розгляду справи дізнався лише 15 жовтня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується його заявою з відповідними відмітками.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так з протоколу по адміністративне правопорушення від 18.06.2025 року вбачається, що  ОСОБА_1 08.06.2025 о 21:50 годині по вул. Некрасова, 79 в м. Херсоні керував транспортним засобом «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За таких обставин, вважаю, що винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Слід зауважити, що  ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, пов`язаних з проведенням процедури огляду на стан сп`яніння та відмови від нього. 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були неправомірними, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів так і закладі охорони здоров`я. При цьому  ОСОБА_1 було попереджено про наслідки ухилення від проведення огляду.  ОСОБА_1 було роз`яснено за якими ознаками йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння і ці ознаки зазначені в самому протоколі. При цьому у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що  ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння і останній не заперечував зазначену обставину. Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу та який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені доказами. Зі змісту протоколу вбачається, що  ОСОБА_1 були роз`яснені його права і обов`язки, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу. Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не підписував протокол не виходять за межі припущень, спростовуються оригіналом протоколу, іншими матеріалами справи, підписаними власноручно ОСОБА_1 та не підтверджені належними і допустимими доказами. Також не приймаються доводи апеляційної скарги щодо недоведеності обвинувачення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності через невручення їй копії протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису обставин події вбачається, що ОСОБА_1 не тільки було вручено копію протоколу, але й надана можливість зробити його копії за допомогою фотофіксації.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність  ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Протокол про адміністративне правопорушенняскладено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно  ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката Князь Інни Іванівни про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Князь Інни Іванівни, яка діє в інтересах  ОСОБА_1 ,залишити без задоволення, а постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко