РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/9577/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Максимчука О.О., за участю секретаря судового засідання - Осташевської І.А. та представника позивача – адвоката Пасічника Ю.О., представника відповідача - Коваля Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі – третя особа), у якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корольчук Наталії Іванівни про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2025, винесену у виконавчому провадженні №70722385.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було винесено протиправну постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав фактичного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №460/10467/21, оскільки вказане рішення суду Головним управлінням ПФУ в Рівненській області виконане лише частково, зокрема заборгованість щодо виплати пенсії на виконання рішення суду у розмірі 104705,04 грн залишається не виплаченою. З огляду на вказане позивач вважає постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, свій відзив на позов до суду не подав.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана позивачем до суду 30.05.2025 у паперовій формі шляхом направлення засобами поштового зв`язку, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 02.06.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 визначено суддю Махаринця Д.Є. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 20.06.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановив відповідачу строк подання відзиву на позовну заяву.
Розпорядженням керівника апарату суду від 12.09.2025 №1037 на підставі пунктів 2.3.43, 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду від 27.03.2025№1, у зв`язку із тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Махаринця Д.Є., головуючого судді у справі №460/9577/25, та з урахуванням рішення зборів суддів від 25.08.2025 (протокол зборів №5) призначено повторний автоматизований розподіл справи №460/9577/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2025 справу №460/9577/25 передано на розгляд судді Максимчуку О.О.
Ухвалою від 17.11.2025 суд у складі судді Максимчука О.О. вирішив прийняти до провадження вказану адміністративну справу №460/9577/25, а розгляд і вирішення цієї справи розпочати спочатку та здійснювати одноособово суддею Максимчуком О.О. з особливостями, що передбачені статтями 268, 269, 271, 272, 287 параграфу 2 глави 11 КАС України, залучив до участі у справі як третю особу Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, призначив у справі судове засідання і витребував у відповідача докази.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, свій відзив на позов до суду не подав. 
24.11.2025 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.
У судове засідання призначене на 08.12.2025 до суду прибув уповноважений представник позивача, відповідач та третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у судове засідання не з`явились. Протокольною ухвалою суд відклав розгляд справи до 05.01.2026.
08.12.2025 представник позивача подав до суду клопотання про заміну відповідача правонаступником.
В судовому засіданні 05.01.2025, яке відбулося з участю уповноважених представників сторін, суд ухвалою від 05.01.2026 замінив відповідача у справі №460/9577/25 – Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на його правонаступника – Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а також протокольною ухвалою суд у судовому засіданні оголосив перерву до 15.01.2026.
08.01.2026 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.
Відповідач 12.01.2026 на виконання ухвали суду від 17.11.2025 подав до суду копії матеріалів виконавчого провадження. 
У судовому засіданні, яке відбулось 15.01.2026 із участю уповноважених представників сторін, суд заслухав представників позивача та відповідача, дослідив наявні у матеріалах справи докази, після дебатів перейшов до стадії ухвалення і проголошення судового рішення та в цьому ж судовому засіданні проголосив вступну та резолютивну частини цього судового рішення. 
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Заслухавши в судових засіданнях уповноважених представників сторін, розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №460/10467/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю та вирішено: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не здійснення перерахунку та виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 09.04.2021 №12/1/ХГ14448/948; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 09.04.2021 №12/1/ХГ14448/948, без обмеження граничного розміру пенсії, в рахуванням основних, додаткових видів грошового забезпечення та з урахуванням проведених раніше виплат.
На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №70722385 щодо примусового виконання виконавчого листа №460/10467/21 від 15.08.2022, виданого Рівненським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 09.04.2021 №12/1/ХГ14448/948, без обмеження граничного розміру пенсії, в рахуванням основних, додаткових видів грошового забезпечення та з урахуванням проведених раніше виплат.
12.01.2023 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі заяви стягувача (позивача) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70722385 з примусового виконання виконавчого листа №460/10467/21 від 15.08.2022, виданого Рівненським окружним адміністративним судом.
24.04.2025 головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №70722385 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою від 24.04.2025 про закінчення виконавчого провадження №70722385, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про її скасування.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Відповідно до норм частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII).
Так, в розумінні статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно із пунктом 1 частини 3, частини 4 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Окремими пунктами частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:
1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню;
2) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3);
3) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (пункт 14);
4) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за актами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (пункт 18);
5) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19);
6) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
За частиною 8 статті 19 Закону №1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Статтею 39 Закону №1404-VIII закріплено підстави закінчення виконавчого провадження, однією з яких є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII).
Зі змісту оскаржуваної постанови суд встановив, що відповідач при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження №70722385 від 24.04.2025 виходив з того, що рішення суду фактично виконано згідно з виконавчим документом, а залишок нестягненої суми за виконавчим документом становить 0 (нуль) гривень.
Водночас, як слідує з наявних у матеріалах справи листів Головного управління ПФУ в Рівненській області від 14.06.2024 та від 26.05.2025, які були надані позивачу за його зверненнями, на виконання рішення суду у справі №460/10467/21 Головним управлінням ПФУ в Рівненській області було проведено перерахунок пенсії позивача та нараховано заборгованість за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 у розмірі 104705,04 грн, яку внесено до Реєстру судових рішень. У листі від 26.05.2025 також повідомлено, що кошти в сумі 104705,04 грн, нараховані на виконання рішення суду у справі №460/10467/21 будуть виплачені позивачу за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Отже, суд констатує факт невиконання Головним управлінням ПФУ в Рівненській області рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №460/10467/21 у повному обсязі, зокрема щодо виплати заборгованості пенсії позивача на виконання вказаного рішення суду за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 у розмірі 104705,04 грн. При цьому суд зауважує, що таке невиконання органом Пенсійного фонду рішення суду від 31.01.2022 у справі №460/10467/21 мало місце на момент винесення відповідачем оскаржуваної постанови.
Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.08.2024 у справі № 240/27324/23. Суд у вказаній постанові також зазначив, що виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.
Враховуючи вказані висновки Верховного Суду, слід зазначити, що оскаржувана постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження є немотивованою, оскільки у ній не вказано про засоби встановлення державним виконавцем обставин, повідомлених боржником щодо фактичного повного виконання судового рішення у справі №460/10467/21. 
Окрім того, розглядаючи позов про законність прийнятої постанови суд має враховувати, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
У постанові від 18.06.2019 у справі №826/14580/16 Верховний Суд дійшов висновку щодо безпідставності висновків судів попередніх інстанцій про те, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. 
Крім того, Верховний Суд звернув увагу, що за наслідками прийняття постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
Вказана позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 07.08.2019 у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 у справі №520/6495/2020, від 08.12.2022 у справі 457/359/21, від 02 листопада 2023 року у справі №580/4398/22.
Суд зауважує, що частиною 3 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим аконом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Разом з цим, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження №70722385 від 24.04.2025 не містить відомостей про проведення відповідачем перевірки щодо виконання Головним управлінням ПФУ в Рівненській області рішення суду від 31.01.2022 у справі №460/10467/21 у повному обсязі, як і будь-яких інших дій передбачених частиною 3 статті 18 Закону № 1404-VIII, водночас містить лише посилання на залишок нестягненої суми за виконавчим документом, який згідно вказаної постанови становить 0 (нуль) грн, що в свою чергу суперечить наданій Головним управлінням ПФУ в Рівненській області інформації, викладеній у листах від 14.06.2024 та від 26.05.2025, де позивача повідомлено, що сума заборгованості по виконанню рішення суду від 31.01.2022 у справі №460/10467/21 становить 104705,04 грн та на момент розгляду цієї справи залишається невиплаченою. При цьому доказів протилежного матеріали справи не містять та сторонами не надано.
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічна за змістом норма передбачена пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Більш того, пунктом 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що залучення виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень здійснюється у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень.
У межах спірних правовідносин виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і, відповідно, більше не вживав заходів примусового виконання.
Таким чином, суд констатує, що відповідно до встановлених у справі обставин рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №460/10467/21 виконано не у повному обсязі, а державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки його виконання у повному обсязі.
Відповідно до правого висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.01.2021 у справі № 619/562/18, належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, навпаки свідчить про неповноту виконавчих дій, що є неприпустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.
Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права суд дійшов до висновку, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №70722385 від 24.04.2025 винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, а відтак є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корольчук Наталії Іванівни від 24.04.2025 про закінчення виконавчого провадження №70722385. 
6. Розподіл судових витрат.
Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат. З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованими позовні вимоги позивача, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 287 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корольчук Наталії Іванівни від 24.04.2025 про закінчення виконавчого провадження №70722385.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складений 19 січня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Замкова, буд. 29, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ: 45813957);
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ: 21084076).

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК