П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40021/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року, прийняте у складі суду судді Дубровної В.А. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Приватного підприємства «УКРОС-АГРО» про стягнення податкового боргу,- 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства «УКРОС-АГРО», в якому просило суд стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 16 898,90 грн. з рахунків Приватного підприємства ««УКРОС-АГРО» в банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить Приватному підприємству «УКРОС-АГРО».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства “Укрос-Агро” кошти у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 16 558 грн. 90 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 90 копійок ) з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить Приватному підприємству “Укрос-Агро”. В іншій частині позову відмовлено
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 340,00 грн, Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не дослідив наявні докази та не витребував докази з власної ініціативи задля повного та всебічного розгляду адміністративної справи, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 242 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПП “Укрос-Агро” зареєстрована 01.07.2002 р. за №04057132Ю0010257, код ЄДРПОУ 31693431, має статус платника податків, перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС в Одеській області, Кілійська ДПІ 22.07.2002 року. (а.с.20)
Відповідно до розрахунку податкового боргу станом на 14.11.2024 р. та інтегрованих карток платника (ІКП) сума податкової заборгованості ПП “Укрос-Агро” складає 16 898,90 грн., зокрема
1) за платежем “ Орендна плата з юридичних осіб ” сума складає 16 897,78 грн., яка виникла внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно податкового повідомлення-рішення форми “Ш” за № 0080330405 від 11.04.2024 в сумі 2 553,06 грн., податкового повідомлення-рішення форми “ПС” № 0197170405 від 26.07.2024 в сумі 340,00 грн., а також нарахованої пені на загальну суму 14 004,72 грн. 
2) “Екологічний податок, який справляється за викид в атмосферу повітря забруднюючих речовин стац. джерел забруднення (крім викид. в атм. двоок.)” сума податкового боргу складає 1,12 грн., яка виникла внаслідок часткової несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно податкового повідомлення-рішення форми “Ш” № 0080010405 від 11.04.2024 на суму 1,15 грн. 
Оскільки на дату звернення з даним позовом, вказана сума податкового боргу є не погашеною, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить їх стягнути в судовому порядку.
Вирішуючи спірне питання та частково відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів направлення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення форми “ПС” № 0197170405 від 26.07.2024 на податкову адресу відповідача в порядку, передбаченому пунктом 42.4 статті 42 ПК України, що унеможливлює перевірити набуття вказаної суми статусу податкового боргу і як наслідок виключає підстави для задоволення позову в цій частині позову.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. (ч. 4 ст. 5 КАС України).
Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) передбачає, зокрема:
- до функцій контролюючих органів належить здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (пп. 19-1.1.22 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України );
- контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. (пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України);
- платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України);
- податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. (пп. 36.1. ст. 36 ПК України);
- виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. (п.38.1. ст. 38 ПК України);
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України);
- податкове зобов`язання- сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством(пп.14.1.156. п.14.1. ст.14 ПК України);
- податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. ( пункт 42.1 статті 42 ПК України);
- документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). ( пункт 42.2. ст. 42 ПК України)
- грошове зобов`язання самостійно визначене платником податку оскарженню не підлягає. (п. 56.11 ст. 56 ПК України);
- при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. (п. 56.18 ст. 56 ПК України);
- у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. (п. 57.3 ст. 57 ПК України);
- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. (пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України);
- нарахування пені розпочинається: при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом ( підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України);
- на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (п.129.4 ст.129 ПК України).
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. ( пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України);
- у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п. 59.1 ст. 59 ПК України);
- податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. (п. 59.3 ст. 59 ПК України);
- податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п. 59.4 ст. 59 ПК України)
- у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) ( пункт 59.5 статті 59 ПК України).
- стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. ( пункт 95.2 статті 95 ПК України)
- стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. ( п. 95.3 ст. 95 ПК України).
Системний аналіз наведених норм ПК України свідчить про чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу, а отже саме такі обставини і складають предмет доказування у цій справі.
У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, у тому числі, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством.
При цьому, контролюючий орган має право звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених п. 95.2 ст. 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 30 днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги після направлення платникові податків податкової вимоги.
З аналізу наведених норм та в контексті спірних правовідносин можна дійти висновку, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання та у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.
Відповідно до порядку передбаченому пунктом 42.4 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Як підтверджується матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення форми “ПС” № 0080010405 від 11.04.2024 на суму 1,15 грн., податкове повідомлення-рішення за формою “Ш” № 0080330405 від 11.04.2024 на суму 2 553,06 грн. були направлені на податкову адресу відповідача в порядку, передбаченому пунктом 42.4 статті 42 ПК України, проте, з причин, незалежних від податкового органу, не було вручене відповідачу та було повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою “адресат відсутній за вказаною адресою”. ( а.с. 15,17-18) 
Водночас, щодо набуття статусу узгодженості суми 340,00 грн., нарахованої згідно податкового повідомлення-рішення форми “ПС” № 0197170405 від 26.07.2024, судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення контролюючим органом даного рішення на податкову адресу відповідача в порядку, передбаченому пунктом 42.4 статті 42 ПК України, що унеможливлює перевірити набуття вказаної суми статусу податкового боргу і як наслідок виключає підстави для задоволення позову в цій частині позову.
Так, дійсно, відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. 
Водночас, ч.ч. 1,4 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Статтею ч.ч. 2, 4, 8 ст. 79 КАС України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Враховуючи викладене, обов`язок доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги першочергово покладений на позивача, а повноваження суду щодо офіційного з`ясування обставин справи не є абсолютними, а представляють собою диспозитивне право, яке реалізується судом у межах конкретних обставин кожної справи.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи предмет даного позову, витребування судом першої інстанції додаткових доказів в обґрунтування позиції суб`єкта владних повноважень, за умови невиконання ним свого процесуального обов`язку доказування не відповідало б завданню адміністративного судочинства та принципу рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про помилковість доводів апеляційної скарги.
Щодо додатково наданих до суду апеляційної інстанції доказів направлення контролюючим органом даного рішення податкового повідомлення-рішення форми “ПС” № 0197170405 від 26.07.2024, колегія суддів зазначає, що згідно вимог ч.4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Таким чином, відповідно до положень КАС України, суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції було зумовлене поважними причинами. Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами. Вищевказана правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року (справа № 826/12675/15) та відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Таким чином, враховуючи ненадання позивачем жодних пояснень та доказів з приводу поважності причин ненадання зазначених доказів до суду першої інстанції, з урахуванням вимог ч.4 ст. 308 КАС України, надані апелянтом до суду апеляційної інстанції докази не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Приватного підприємства «УКРОС-АГРО» про стягнення податкового боргу – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька