КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/9750/25 
Провадження № 1-кп/552/422/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 

03 лютого 2026 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченої – ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 120251704300001020 від 13.10.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Мачухи Полтавської області, з середньою освітою, офіційно не працюючої, заміжньої, не маючої на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09.10.2025 близько 06 год 58 хв ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи у приміщенні магазину «Посад» за адресою: м. Полтава, вул. Великотирнівська, 35/2, де діючи умисно, таємно, з корисливою метою, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що її дії ніхто не помічає, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, шляхом вільного доступу викрала срібний браслет 925 проби, загальною вагою 17,20 г. плетіння «бісмарк плоский», вартістю 10486 гривень 45 копійок, належний ОСОБА_6 .
Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 10486 гривень 45 копійок.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
28 листопада 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120251704300001020 від 13.10.2025, укладена угода про визнання винуватості між підозрюваною ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 .
Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щиросердно розкаялася, активно сприяла виконанню та реалізації завдань кримінального провадження.
Сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , з урахуванням обставин, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшують її покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди, а також з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, які передбачені ст. 67 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
В угоді сторони також визначили, що у разі затвердження угоди судом, на підставі статті 75 КК України, ОСОБА_4 доцільно звільнити від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладатимуться на обвинувачену ОСОБА_4 , відповідно до статті 76 КК України визначити судом.
Обвинуваченій ОСОБА_4 роз`яснено зміст статті 473, 476 КПК України щодо обмеження права на оскарження вироку та наслідків невиконання угоди.
Потерпілий ОСОБА_6 подав письмову заяву про проведення судових засідань без його участі (а.с. 30). У матеріалах кримінального провадження також наявна письмова згода ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою (а.с. 6).
Прокурор вважала, що угоду укладено відповідно до вимог закону, а тому просила її затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену у ній міру покарання.
Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2025 року.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у зазначеному кримінальному правопорушенні визнала повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, підтвердила факт повного відшкодування шкоди потерпілому, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_6 (а.с. 36), а також запевнила суд про свої виправлення та не повторення подібних випадків у майбутньому. Просила суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання. Крім того, пояснила, що вона цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, вид та міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим чи підозрюваним.
Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винною, відповідно до частини 5 статті 12 КК України віднесене до тяжкого злочину.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення частини 5 статті 474 КПК України, відповідно до якої:
1) має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Розуміючи це, вона погоджується на призначення узгодженого покарання, а також на застосування інших заходів, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд, пом`якшуючими покарання обставинами вважає, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування заподіяної шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
З урахуванням усіх даних в їх сукупності та загальних засад призначення покарання, суд вважає, за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , яке відповідно до статті 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, особу винної, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання.
Таким чином, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї вироком суду обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченої та є достатнім, для досягнення встановленої ст. 50 КК України мети покарання.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваною (обвинуваченою) та прокурором.
Суд встановив відсутність порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, у зв`язку із чим підстави для його вирішення судом відсутні.
Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи в загальному розмірі складають 1782 грн 80 коп (одну тисячу сімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят копійок).
Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати на користь держави згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувати.
Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Угоду від 28 листопада 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120251704300001020 від 13.10.2025, про визнання винуватості між підозрюваною ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 – затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.ч. 2-4 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї вироком суду обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.
Речовий доказ – срібний браслет 925 проби, розміру 21,5, масою 17,20 г, тип плетіння «бісмарк плоский», разом із биркою до нього – залишити потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у розмірі 1782 грн 80 коп (одну тисячу сімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят копійок).
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні. 
У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.
Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвал ення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_1