ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 р. 	Справа № 520/20319/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. (ухвалене суддею Спірідоновим М.О.) по справі № 520/20319/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив:визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченого п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами та доповненнями) і п.п. 1 п. 4 Порядком та умовами виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 р. № 775, у розмірі 100000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого 19.05.2024 р., пов`язаного із участю у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі їх здійснення; зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченого п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами та доповненнями) і п.п. 1 п. 4 Порядком та умовами виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 р. № 775, у розмірі 100000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 19.05.2024 р., пов`язаного із участю у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі їх здійснення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки отримання поранення позивачем пов`язано із участю у заходах допомоги постраждалим внаслідок ракетного удару та здійснення заходів з евакуації населення (жителів) із територій), перебуваючи безпосередньо в районі можливих бойових дій.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 р. по 19.06.2025 р. проходив службу в Національній поліції України.
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05 червня 2025 року № 328о/с «По особовому складу» (в редакції Наказу ГУНП в Харківській області від 26.06.2025 № 372о/с) звільнений згідно із п. 2 ч. 1 ст. 77 законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII, через хворобу з 19.06.2025 р.
19.05.2024 р. згідно з затвердженого графіку чергувань особового складу ВП № 3 ХРУП № 3 та відповідної книги нарядів на службу заступив спільний наряд групи реагування патрульної поліції «Лопань 42/«Канва – 20» на службовому автомобілі «HYUNDAI TUCSON», у складі підполковника поліції Трофіменкова Я.М. та капрала поліції Рибнікова Д.Ю.
19.05.2024 р. о 11:05 год. збройними силами рф здійснено ракетний обстріл бази відпочинку «БЕРЕГ», яка розташована за адресою: вул. Набережна, буд. 101-А, Черкаська Лозова, Харківського району Харківської області.
Вказаний факт обстрілу зареєстрований в інформаційній підсистемі «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі – ІП «ЄО» ІКС ІПНП) ВП № 3 ХРУП № 3 від 19.05.2024 р. за № 4410.
На місце події для документування наслідків обстрілу та надання невідкладної медичної допомоги постраждалим прибув спільний екіпаж ГРПП ВП № 3 ХРУП № 3 у складі підполковника поліції ОСОБА_1 та поліцейського-водія групи реагування Дергачівського міського відділення УПО в Харківській області ДПО Національної поліції України капрала поліції ОСОБА_2 .
Приблизно о 11:20 відбувся повторний ракетний обстріл території зазначеної бази відпочинку, внаслідок якого вказані поліцейські отримали поранення.
Підполковник поліції ОСОБА_1 самостійно звернувся за медичною допомогою до Дергачівської ЦРЛ, де позивачу встановлено діагноз: вибухова травма, травма шиї, спини, осколкове поранення правої верхньої кінцівки та в подальшому позивача госпіталізовано до військово-медичного клінічного центру Північного регіону.
Наказом ГУНП в Харківській області від 27.05.2024 № 1204 призначено розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, який стався 19.05.2024 р. о 11.20 год. з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_1 .
За результатами проведеного розслідування нещасного випадку комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_1 стався в період проходження служби під час виконанням службових обов`язків.
Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно йому не нараховано та не виплачено грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди передбаченої п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовців, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами та доповненнями) і п.п. 1 п. 4 Порядком та умовами виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 р. № 775, у розмірі 100000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого 19.05.2024 р., звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., оскільки, відповідно до свідоцтва про хворобу № 212 від 25.04.2025 р. Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" Медична (військово-лікарська) комісія, захворювання позивача та травма позивача кваліфіковані як: «ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції».
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно із п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону № 580-VIII, поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 94 Закону № 580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» (далі - Постанова № 988) встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до статті першої Указу Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 р. № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який відповідними Указами Президента України продовжувався та триває по день розгляду справи.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 оголошена загальна мобілізація упродовж 90 діб. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався згідно з указами Президента України, які щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 р. прийняв Постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168» (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно із п. 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Порядком та умовами виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 р. № 775 (далі за текстом - Порядок № 775) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що на період воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірі до 100000 гривень - поліцейським, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно участі в бойових діях або заходах (підпункт 4 пункту 2 Порядку № 775).
До наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, уключаються поліцейські, у тому числі ті, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) - з дня отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (підпункт 1 пункту 4 Порядку № 775).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що нарахування та виплати поліцейським додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. передбачається за умов: пов`язаності поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, безпосередньою участю в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії; факту перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, безпосередньою участю в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії; факту перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Тобто, чинним законодавством встановлені підстави для отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. протягом строку перебування на стаціонарному лікування лише у зв`язку із отримання поранення (контузії, травми чи каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, з участю у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії, а не у зв`язку із нещасним випадком, який стався в період проходження служби під час виконанням службових обов`язків.
Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУНП в Харківській області від 22.05.2024 р. № 1172 за фактом отримання тілесних ушкоджень поліцейським ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області призначено та проведено службове розслідування, яким, зокрема, встановлено наступне.
19.05.2024 р., згідно із затвердженого графіку чергувань особового складу ВП № 3 ХРУП № 3 та відповідної книги нарядів на службу заступив спільний наряд групи реагування патрульної поліції «Лопань 42/«Канва – 20» на службовому автомобілі «HYUNDAI TUCSON», у складі підполковника поліції Трофіменкова Я.М. та капрала поліції Рибнікова Д.Ю.
19.05.2024 р. о 11:05 збройними силами рф здійснено ракетний обстріл бази відпочинку «БЕРЕГ», яка розташована за адресою: вул. Набережна, буд. 101-А, Черкаська Лозова, Харківського району, Харківської області.
На місце події для документування наслідків обстрілу та надання невідкладної медичної допомоги постраждалим прибув спільний екіпаж ГРПП ВП № 3 ХРУП № 3 у складі підполковника поліції Трофіменкова Я.М. та поліцейського-водія групи реагування Дергачівського міського відділення УПО в Харківській області ДПО Національної поліції України капрала поліції ОСОБА_2 .
Приблизно о 11:20 відбувся повторний ракетний обстріл території зазначеної бази відпочинку, внаслідок якого вказані поліцейські отримали поранення.
Підполковник поліції ОСОБА_1 самостійно звернувся за медичною допомогою до Дергачівської ЦРЛ, де останньому встановлено діагноз: вибухова травма, травма шиї, спини, осколкове поранення правої верхньої кінцівки.
Надалі підполковника поліції ОСОБА_1 госпіталізовано до військово-медичного клінічного центру Північного регіону. Стан здоров`я задовільний.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 19.05.2024 р. по 22.05.2024 р., з 22.05.2024 р. по 11.06.2024 р., з 12.06.2024 р. по 24.06.2024 р.
Наказом ГУНП в Харківській області від 27.05.2024 № 1204 призначено розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, який стався 19.05.2024 р. о 11.20 год. з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_1 , за результатами проведеного розслідування нещасного випадку комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_1 стався в період проходження служби під час виконанням службових обов`язків.
Згідно із свідоцтвом про хворобу № 212 від 25.04.2025 р. Державної установи 2 Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» Медична (військово-лікарська) комісія, відповідно до якого захворювання позивача та травма позивача кваліфіковані як: «ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції висновок розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та свідоцтво про хворобу є чинним.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що захворювання позивача та травма позивача кваліфіковані як: «ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції», а не як пов`язана із захистом Батьківщини, з участю у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів отримання ним, як поліцейським, поранення (травми, контузії, каліцтва), в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення отриманого 19.05.2024 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. по справі № 520/20319/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін