РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
01 січня 2026 р.  Справа № 120/9196/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого органом Пенсійного фонду рішення про відмову у перерахунку пенсії. Так, позивачка зауважує, що відповідачем протиправно не здійснено розрахунок стажу із урахування права на подвійне зарахування періодів працевлаштування у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії. Окрім того акцентує увагу на тому, що відповідачем не взято до уваги підтверджуючу довідку.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву у якому заперечив проти забезпечення позову.
Позивачкою подано не передбачений у цій категорії документ по суті справи - відповідь на відзив, у якому вказує на безпідставність доводів відповідача.
Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено такі обставини справи.
Позивачка перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон №1058) з 05.12.2024 року.
11.04.2025 позивачка звернулась з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами.
Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
За результатами опрацювання заяви позивачки відповідач прийняв рішення від 18.04.2025 № 025650010478 про відмову в перерахунку пенсії, з огляду на те, що надана позивачкою довідка не підтверджує роботу у закладі, що належить до закладів Міністерства охорони здоров`я.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується таким.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004 року.
У статті 1 Закону №1058-IV зазначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до положень ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
У статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах та установлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
На виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997 року "Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України" проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології-реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені відділення анестезіології для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії загального профілю, відділення анестезіології з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно з роз`ясненнями, наданими Міністерством охорони здоров`я України і Міністерством праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 року №10.02.11/450 та від 21.06.2002 року №02-886з-08, періоди роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". (див. постанову Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17).
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктами 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками № 355 від 12.09.2024 та № НАСдОК-02-04/142 від 11.04.2025 року позивачка працювала у відділковій лікарні станції Козятин Південно-Західної залізниці: з 09.01.1989 року по 26.03.1993 – санітаркою у відділенні анестезіології і реанімації; з 26.03.1993 по 22.06.1993 – сестрою-господарки відділення анестезіології і реанімації; з 22.06.1993 по 01.09.2005 – санітаркою відділення анестезіології і реанімації; з 01.09.2005 по 15.06.2006 – молодшою медсестрою палати інтенсивної терапії; з 15.06.2006 по 23.01.2007 – молодшою медсестрою клінічної лабораторії.
Відповідно до оскаржуваного рішення, надані позивачкою доводи не підтверджують належність відділкової лікарні до закладів Міністерства охорони здоров`я, що не дає можливості зарахувати відповідний стаж.
З цього приводу, суд зауважує таке.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909). 
Відповідно до Переліку №909 до галузі охорони здоров`я відносяться лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) в таких закладах та установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри. 
Згідно з примітки 2 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. 
Згідно з Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.06.1995 року № 114 (чинного на час роботи позивача у лікарні), лікарня на залізничному транспорті (центральна, дорожня, відділкова, вузлова, лінійна, дитяча) належала до закладів охорони здоров`я. 
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань засновником державного закладу "Відділкова лікарня станції Козятин Південно-Західної залізниці" була Вінницька обласна рада, на разі існування закладу припинено.
Таким чином, відділкова лікарня станції Козятин Південно-Західної залізниці, де працювала Позивач на момент проходження зазначеної роботи, відносилась до системи закладів охорони здоров`я, що фінансувалися з державного бюджету.
Відтак, суд відхиляє доводи відповідача та вказує на безпідставність не врахування останнім відомостей із цієї довідки для визначення права позивачки на обрахунок стажу у подвійному розмірі.
Окрім того, відповідач стверджує, що до періодів трудової діяльності позивача після 01.01.2004 року підлягають застосуванню положення Закону №1058-IV, згідно з якими страховий стаж враховується в одинарному розмірі і які не передбачають зарахування стажу роботи в деяких медичних закладах до страхового стажу у подвійному розмірі.
Суд не погоджується з такими доводами та зазначає, що позивач має право на пільги щодо обчислення стажу роботи згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка передбачає, що робота в реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Пунктом 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Таке правове регулювання визначає, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 року у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 року у справі №160/14078/22, від 11.02.2025 року у справі №420/8637/24 щодо зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи в деяких медичних закладах відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" після 01.01.2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.
Суд вважає, що позивач при призначенні пенсії за віком мав право на врахування до страхового стажу у подвійному розмірі періодів його роботи, коли він працював у закладах охорони здоров`я у відділеннях анестезіології та реанімації, інтенсивної терапії.
Водночас, підстави для зарахування стажу роботи Водночас, підстави для зарахування стажу роботи на посаді молодшої медсестри у клінічній лабораторії відсутні, оскільки матеріали справи не містять відомостей, що така лабораторія відноситься до патолого-анатомічних і реанімаційних відділень закладу охорони здоров`я на посаді молодшої медсестри у клінічній лабораторії відсутні, оскільки матеріали справи не містять відомостей, що така лабораторія відноситься до патолого-анатомічних і реанімаційних відділень закладу охорони здоров`я
У контексті наведеного, суд констатує, що відповідач протиправно не врахував надані позивачкою довідки та не здійснив перерахунок пенсії, зарахувавши період з 09.01.1989 року по 15.06.2006 року у подвійному розмірі.
Відтак, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 4 статті 45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Таким чином, з метою ефективного та належного захисту прав позивачка, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок пенсії позивачки з урахуванням наданих нею довідок та зарахувавши аналізований стаж у кратному розмірі з 01.04.2025 року.
Відтак, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вулю Надії Алексєєнко, буд. 106, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовльнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2025 року № 025650010478 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії.
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.04.2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок №355 від 12.09.2024 та №НАСДок-2-04/142 від 11.04.2025, зарахувавши період працевлаштування з 09.01.1989 року по 15.06.2006 року у подвійному розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Альчук Максим Петрович