Справа № 522/27281/25-Е
Провадження №2-а/522/59/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого2026 року        м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді – Науменко А.В.,
за участі секретаря судового засідання – Зелінська К.Ю..,
розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження

ВСТАНОВИВ:
18.12.2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.
Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №5101130100020025 від 26.11.2025 р. про примусове повернення громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано покинути територію України в термін до 10.12.2025 року. 
Позивач обґрунтовує своє звернення до суду тим, що з 07.11.2024 року по 26.11.2025 перебував у статусі шукача захисту, що підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні №014179. 26 листопада 2025 р. з метою продовження строку дії довідки звернувся до відповідача відповідно до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 року №3671-VI. Надав пояснення, що не міг вчасно продовжити її строк дії довідки №014179, у зв`язку із сімейними обставинами. Однак 26.11.2025 р. у приміщенні міграційної служби позивача було ознайомлено із повідомленням №45 від 10.06.2025 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Повідомлено про те, що 30 липня 2025 року наказом №151 Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області довідку №014179, чинну до 18 листопада 2025 року, визнано недійсною. Рекомендовано подати заяву про відмову у подальшому розгляді звернення, оскарженні відповідного рішення у судовому порядку та добровільно повернутися до країни походження. У цей же день у позивача було вилучено довідку, видано паспорт громадянина Нігерії, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. Одразу після цього відповідач прийняв рішення №5101130100020025 про примусове повернення позивача до країни походження, зобов`язавши його залишити територію України до 10.12.2025. Позивач вважає це рішення протиправним і передчасним, та таким що суперечить вимогам законодавства, оскільки станом на 26.11.2025 року, одразу після вилучення довідки №014179 та повернення позивачу паспортного документа, рішення про примусове повернення було ухвалене без урахування процесуальних гарантій. Позивач наголошує, що Законом №3671-VI йому надається право на оскарження повідомлення №45 від 10.06.2025 у п`ятиденний строк, який почався з моменту його ознайомлення 26.11.2025. Також стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь які документи, повідомлення чи висновки, яким Відповідач визначив строк Позивачу для добровільного виїзду, який за законом може тривати до 60 днів. Крім того, Позивач повідомляє, що вжив заходів щодо залишення території України в добровільному порядку, однак через відсутність авіасполучення та неможливість отримання транзитну візу, виконання рішення про примусове повернення у термін до 10.12.2025 року є об`єктивно неможливим.
Таким чином, ГУ ДМС в Одеській області (далі - ГУ ДМС в області) діяло передчасно та з порушенням процесуальних гарантій, ухваливши оскаржене рішення про примусове повернення позивача від 26.11.2025 року.
Ухвалою суду від 22.12.2025 року вирішено провадження у справі відкрити та призначити до судового розгляду по суті. 
29.12.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Головне управління ДМС в Одеській області заперечує проти задоволення позову у зв`язку з тим, що його рішення про примусове повернення було прийнято у відповідності до норм чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, з дотриманням принципу законності та пропорційності. Оскільки рішенням ДМС від 02.06.2025 № 30-25 громадянину Нігерії ОСОБА_1 було відмовлено у визнані біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту через відсутність умов передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Зазначене рішення позивач не оскаржував в судовому порядку. У зв`язку з невикористанням позивачем права на оскарження рішення ДМС від 02.06.2025 № 30-25, наказом Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області від 30.07.2025 № 151 визнано недійсною довідку про звернення за захистом в Україні № 014179 терміном дії до 18.11.2025. Позивач не оскаржив та не планував оскарження рішення ДМС щодо відмови в визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про що повідомив у своїй заяві від 26.11.2025. Враховуючи викладене, позивач з 30.07.2025 перебував на території України без законних на те підстав. 
Таким чином, ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що станом на 26.11.2025 громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно.
21.01.2026 року представник позивача подала відповідь на відзив. 
22.01.2026 року від представника позивача надійшли клопотання про долучення доказів та додаткові пояснення. 
Позивач стверджує, що з 07 листопада 2024 року по 26 листопада 2025 року на розгляді в Управлінні з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області знаходилася заява про визнання особою біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту гр. Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розгляд зазначеної заяви припинено, у зв`язку із наміром особи добровільно повернутися в країну громадянської належності, що підтверджується Наказом №256 від 26 листопада 2025 р. Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області від 26.11.2025 р. «Про припинення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», за клопотанням Позивача. 
Тому твердження Відповідача про те, що «Позивач з 30 липня 2025 року перебував на території України без законних підстав» що стало підставою для прийняття рішення про примусове, повернення від 26.11.2025 року №5101130100020025, яким Позивача зобов`язано залишити територію України в термін до 10.12.2025 року, є безпідставним. 
Позивач стверджує, що з 26.11.2025 року, з дня фактичного ознайомлення з повідомленням № 45 від 10.06.2025 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, Позивачу надається право оскаржити рішення ДМС №30-25 від 02.06.2025 року «Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», відповідно до ст.12, ч. 15 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Тобто, з 26.11.2025 року по 03.12.2025 року (5 робочих днів). Також покладається обов`язок добровільно повернутися в країну походження або третю країну в установлений строк, відповідно до ч. 16 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. №3773-VI, п. 2 Порядку провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 березня 2012 р. № 179, що не може перевищувати 60 діб. Водночас, конкретний строк для добровільного повернення у зазначеній статті не встановлено, та у Повідомленні №45 від 10.06.2025 року взагалі не визначено. 
Також, у матеріалах справи відсутні будь які документи, повідомлення чи висновки, якими Відповідач визначив би строк Позивачу для добровільного повернення та залишення меж території України.
Таким чином, позивач вказує, що станом на 26.11.2025 року, у Відповідача були відсутні правові та фактичні підстави для прийняття рішення про примусове повернення Позивача. 
Також ОСОБА_1 вживає заходів для добровільного повернення за межі України та легалізації перебування на її території на підставі шлюбу з громадянкою України. 
Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Нігерія, документований паспортом серії НОМЕР_1 , чинний до 22.10.2028 р. Одружений, дружина гр. України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 18.02.2025 року, виданим Хаджибецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України регулюється: Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. №3773-VI, Порядком продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. №150. Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні регулюється Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 року №3671-VI (далі Закон №№3671-VI), Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом МВС від 07.09.2011 року №649 (далі – Правила №649). Питання добровільного повернення визначаються Порядком провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 березня 2012 р. № 179 (далі – Порядок №179). 
07 листопада 2024 р. гр. Нігерії ОСОБА_1 , звернувся за захистом в Україні до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, на підставі чого було видано довідку про звернення за захистом в Україні №014179, строк дії якої продовжено до 18 листопада 2025 року.
Рішенням ДМС від 02.06.2025 № 30-25 громадянину Нігерії ОСОБА_1 було відмовлено у визнані біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту через відсутність умов передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
Ч. 13 ст. 10 Закону №3671-VI визначено, що у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення.
Відповідно до ст.12 Закону №3671-VI рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.
10.06.2025 ГУ ДМС в Одеській області підготовлено повідомлення № 45 про відмову позивачу у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, 12.06.2025 позивачу були надіслані рекомендованим листом за допомогою засобів поштового зв`язку зазначене повідомлення та його переклад. Зазначене поштове відправлення повернулось до ГУ ДМС в Одеській області з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
30 липня 2025 року Наказом №151 Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області «Щодо призупинення розгляду заяви» гр. Нігерії ОСОБА_1 , довідку про звернення за захистом №014179, визнано не дійсною, а розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту призупинено відповідно до пункту 5.3 розділу V Правил №649.
Відповідно до п. 5.3. Правил №649 Розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути призупинено за ініціативою територіального органу ДМС у випадку неприбуття заявника до територіального органу ДМС, належним чином повідомленого про дату та час здійснення процедури, передбаченої цими Правилами, без поважних причин або без повідомлення ним причин неприбуття. У разі призупинення розгляду заяви довідка про звернення за захистом в Україні визнається недійсною.
Рішення про призупинення розгляду заяви оформлюється наказом територіального органу ДМС за вмотивованим поданням уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС, на яку покладено обов`язок щодо розгляду справи.
Відповідно до ч.14 ст. 10 Закону №3671-VI у разі використання особою права на оскарження центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника).
Відповідно до ч. 15 ст. 10 Закону №3671-VI у разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, вилучає у такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника), що перебувають на зберіганні
Відповідно до п.п. «в» пункту 6.9 Правил №649, у разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, вилучає у такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі її документи, що посвідчують особу, та інші документи, що надавались такою особою під час звернення до територіального органу ДМС та перебувають на його зберіганні, про що робиться відмітка в розписці про зберігання документів. Про вилучення у заявника довідки про звернення за захистом в Україні зазначається в журналі реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.
З матеріалів справи вбачається, що лише 26.11.2025 року Позивач належним чином був ознайомлений із повідомленням №45 від 10.06.2025 року про відмову у визнанні біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, рішенням ДМС №30-25 від 02.06.2025 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також про визнання недійсною довідки про звернення за захистом в Україні №014179 від 31.07.2025 року.
Відповідно до вимог п. 5.3. Правил №649 у випадку звернення заявника до територіального органу ДМС уповноваженій посадовій особі територіального органу ДМС надаються письмові пояснення від заявника, а також зазначеною особою здійснюється перевірка щодо наявності у діях заявника складу адміністративного правопорушення (у випадку наявності підстав уповноваженою посадовою особою складається протокол про адміністративне правопорушення) та готується вмотивоване подання про поновлення розгляду заяви, яке оформлюється наказом.
Таким чином, Правилами №649 визначено порядок продовження розгляду заяви про визнання біженцем або особо, яка потребує додаткового захисту, в тому числі реалізувати своє право на оскарження рішення ДМС України №30-25 від 02.06.2025 року у встановлений законом строк, оскільки фактично дізнався про його існування лише 26 листопада 2025 року. За вказаних обставинах термін обчислення дозволено строку перебування обчислюється з 26 листопада 2025 року по 03 грудня 2025 року (5 робочих днів), коли фактично дізнався про вказане рішення.
Відповідно до п.13 ст. 9 Закону №3671-VI розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути припинено за відповідним клопотанням заявника.
26.11.2025 року Наказом №256 Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області «Про припинення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», за клопотанням Позивача, припинило розгляд заяви Позивача у зв`язку з намір добровільно повернутися в країну громадянської належності. 
26.11.2025 року Відповідач керуючись ч. 15 ст. 10 Закону Закон №3671 VI, вимогами п.п. пункту 6.9 Правил №649 вилучив у Позивача довідку №014179 та видав паспорт громадянина Федеративної Республіки Нігерія серії НОМЕР_1 , чинний до 22.10.2028 року, що підтверджується Актом прийому –передачі паспортних документів від 26.11.2025 року
Відповідно до статті 10 Закону №3671-VI особа, яка отримала повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не використала права на його оскарження, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо вона не має інших законних підстав для перебування в Україні.
Відповідно до ч. 16 ст. 10 Закону №3671-VI особа, яка отримала повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не використала право на його оскарження, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо немає інших законних підстав для перебування в Україні, встановлених Законом №3773-VI, п. 2 Порядку провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 березня 2012 р. № 179, іноземців та осіб без громадянства, які отримали повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, повинні добровільно повернутися в країну походження або третю країну в установлений строк , якщо вони не мають інших законних підстав для перебування в Україні, встановлених цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст.25 Закону №3773-VI, строк здійснення процедури добровільного повернення не повинен перевищувати 60 днів.
Судом враховано, що Законом №3671-VI передбачено обов`язок залишити територію України у визначений строк. Водночас, конкретний строк для добровільного повернення у зазначеній статті не встановлено. Також судом встановлено, що в Повідомленні №45 від 10.06.2025 року не визначено Відповідачу строк для добровільно повернення до країни походження або третю країну. У матеріалах справи відсутні документи, повідомлення чи висновки, якими Відповідач визначив би строк добровільного повернення тривалістю до 30 діб чи інший термін.
Крім того, жодних допустим і належних доказів Відповідачем про надання Позивачу строку на добровільне повернення до суду не надано.
Відповідно до п. 2 та п. 4 цього Порядку№179, особа, яка отримала повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, має право подати заяву про добровільне повернення до територіального органу. При цьому строк здійснення процедури добровільного повернення не може перевищувати 60 днів з дати подання такої заяви.
Судом враховано, що ОСОБА_1 вживає заходів для добровільного повернення за межі України та легалізації перебування на її території на підставі шлюбу з громадянкою України. Позивач неодноразово звертався до консульських установ Республіки Молдова та інших держав щодо отримання транзитної візи, подавав заяви онлайн, придбав квитки та оформив візу для дружини. Крім того, в його інтересах до ГУ ДМС в Одеській області звернулася громадська організація «Агенція правового захисту «Справедливість без кордонів» з проханням сприяти у вирішенні питання добровільного виїзду та оформленні відповідних документів. Однак через відмову у видачі транзитних віз, відсутність авіасполучення та воєнний стан позивач фактично опинився у ситуації «надзвичайних міграційних обставин», що унеможливлюють його виїзд у добровільному порядку, що підтверджується доказами долученими до матеріалів справи (квитки, звернення щодо отримання транзитної візи, віза дружини до Нігерії, та інше).
Наведені обставини, наданні до суду документи та пояснення, вказують на те, що рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни походження чи третьої країни №5101130100020025 від 26.11.2025 року, яким Позивача зобов`язано залишити територію України до 10 грудня 2025 року, є передчасним та необґрунтованим. 
В умовах воєнного стану встановлення короткого строку для примусового повернення без визначення терміну для добровільного виїзду фактично унеможливлює виконання такого рішення. Отримання транзитної візи через третю країну потребує часу. Отже, рішення про примусове повернення було ухвалене передчасно та без урахування правових гарантій.
Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Відповідно д ост. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 250, 268-271, 288 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства №5101130100020025 від 26.11.2025 р. прийнятого відносно громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано покинути територію України в термін до 10.12.2025 року.. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:   А.В. Науменко 

09.02.26