Справа № 308/3366/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Данко В.Й.,

за участю:
секретаря судового засідання – Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 , Перша ужгородська державна нотаріальна контора, про стягнення коштів за попереднім договором та додатковою угодою
в с т а н о в и в:
І. Стислий виклад позицій учасників справи
1.до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі – позивачка) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідачка), законним представником якої є ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , у якій позивач із урахуванням змінених позовних вимог просить суд:
1.1.стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти в розмірі 248 154 (двісті сорок вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 60 коп., з яких: 206 795,5 грн., як забезпечувальний платіж за попереднім договором купівлі-продажу об`єкта нерухомості №05/09/19 від 05 вересня 2019 року та 41 359,1 грн., як забезпечувальний платіж за додатковою угодою № 1 до попереднього договору 05/09/19 купівлі-продажу об`єкта нерухомості від 05 вересня 2019 року.
2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та батько відповідачки( ОСОБА_6 ) уклали попередній договір №05/09/19 від 05 вересня 2019 року та додаткову угоду № 1 до цього ж договору, згідно з якими обумовили строк, до спливу якого вони укладуть основний договір. Позивач передав батькові відповідачки забезпечувальний платіж у розмірі 6 000 доларі США з метою підтвердження наміру укласти основний договір. За основним договором батько відповідачки мав відчужити, а позивач придбати об`єкт нерухомості, а саме – земельну ділянку. Між тим, у визначений сторонами попереднього договору строк основний договір укладено не було, у зв`язку з чим забезпечувальний платіж підлягає поверненню. З огляду на те, що відповідачка є спадкоємицею ОСОБА_6 після його смерті, то забезпечувальний платіж слід стягувати з неї.
3.До суду від адвоката Козаря М.В., який діє в інтересах ОСОБА_4 , надійшли письмові пояснення, у якому він проти позову заперечив. 
4.Письмові пояснення обґрунтував так:
4.1.позивач просить суд стягнути суму, яку він визначає за курсом долара до гривні на час звернення до суду, хоча за договором передавалися грошові кошти у національній валюті;
4.2.попередній договір та додаткова угода до нього є нікчемними і не можуть бути підставою для стягнення коштів з огляду на недотримання вимог про їх нотаріальне посвідчення;
4.3.укладаючи додаткову угоду, представник ОСОБА_6 діяв з перевищенням наданих йому повноважень за довіреністю, доказів того, що ОСОБА_6 (батько відповідачки)вчинив дії, які свідчать про схвалення вчиненого правочину, матеріали справи не містять;
4.4.розписка на суму 5 000 доларів США нотаріально не посвідчена. На момент укладення спірного правочину відповідачці було 5 місяців. Законний представник відповідачки не був обізнаний про вчинення спірного правочину, написання ОСОБА_6 цієї розписки та отримання обумовлених у ній грошових коштів. Законний представник заперечує факт отримання грошових коштів за цієї розпискою;
4.5.позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, а також строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, а тому втратив право вимоги до відповідачки.
5.У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали, від представника позивача та адвоката Козаря М.В., який діє в інтересах ОСОБА_4 , надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

ІІ. Рух справи
6.Ухвалою від 12.03.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.
7.Ухвалами від 16.04.2025 та 12.08.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача та витребував додаткові докази.
8.Ухвалою від 12.11.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача про заміну позивача, а також залучив законного представника заміненої(залученої) відповідачки.
9.Ухвалою від 09.01.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом
10.Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
11. ОСОБА_6 був власником земельної ділянки за кадастровим номером 2123687500:07:001:0324, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно №395301959 від 17.09.2024.
12.Відповідно до пункту 1 попереднього договору №05/09/19 про купівлю-продаж об`єкта нерухомості від 05.09.2019, сторонами якого значаться ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), сторони домовились, що продавець зобов`язується продати покупцеві земельну ділянку за кадастровим номером 2123687500:07:001:0324, яка належить продавцю за 126 300 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США за середнім комерційним курсом валют України на день укладення цього договору, а покупець зобов`язується купити об`єкт продажу та оплатити його вартість.
13.Згідно з пунктом 3 попереднього договору №05/09/19 від 05.09.2019 укладення основного договору купівлі-продажу об`єкта продажу і його нотаріальне посвідчення повинно відбутися до 10.12.2019 включно. 
14.Пунктом 4 цього ж договору передбачено, що цей договір є попереднім, містить істотні умови основного договору та складений згідно зі ст.ст. 635, 639 ЦК України у письмовій формі.
15.У пункті 9 попереднього договору №05/09/19 від 05.09.2019 зафіксовано, що з метою підтвердження наміру укласти основний договір купівлі-продажу об`єкта продажу в майбутньому покупець передає продавцю забезпечувальний платіж – грошову суму в розмірі 126 300 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США за середнім комерційним курсом валют України на день укладення договору.
16.Відповідно до пункту 10 попереднього договору №05/09/19 від 05.09.2019 забезпечувальний платіж передається продавцю в момент підписання.
17.Згідно з пунктом 11 попереднього договору №05/09/19 від 05.09.2019 решту суми належного за цим договором платежу, зазначеного в пункті 1 цього договору, за цим договором платежу покупець сплачує продавцю готівкою при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу Об`єкта продажу, якщо інше не обумовлено сторонами в інших умовах цього договору або в умовах нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу Об`єкта продажу.
18.Розпискою б/н від 05.09.2019 стверджується, що ОСОБА_2 повністю розрахувався за продану земельну ділянку за кадастровим номером 2123687500:07:001:0324, сплативши суму в розмірі 5 000 доларів США згідно з умовами договору від 05.09.2019, підписантом розписки значиться ОСОБА_6 .
19.За змістом додаткової угоди №1 від 21.10.2021 до попереднього договору №05/09/19 від 05.09.2019 ОСОБА_6 і ОСОБА_2 погодили пролонгувати попередній договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості від 05.09.2019 на тих самих умовах до 21.10.2022. Сторони дійшли згоди, що у підтвердження наміру укладення основного договору ОСОБА_2 передає ОСОБА_6 забезпечувальний платіж – грошову суму в розмірі 1 000 доларів США, забезпечувальний платіж передається в момент підписання цього договору.
20. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № НОМЕР_3 від 23.03.2024.
21.Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00053189097 від 22.08.2025 батьками відповідачки значаться ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
22.Відповідно до листа Служби у справах дітей Ужгородської міської ради №1004/17/01-13 від 16.09.2025 батьки відповідачки померли.
23.Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2025 по справі №308/8727/25 заяву про усиновлення дитини задоволено та, зокрема:
24.-оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, усиновлювачем малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
25.-внесено зміни до актового запису про народження №416 від 11.04.2019 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а саме: вказано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у графі «прізвище» замість « ОСОБА_9 » вказано « ОСОБА_10 »; уграфі «ім`я» ОСОБА_11 залишити без змін; у графі «по батькові» замість « ОСОБА_12 » вказати « ОСОБА_13 ».
26.Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом через свого представника.

ІV. Позиція суду
27.Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.
28.Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
29.Відповідно до частини 1 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
30.За правилами статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
31.За частиною 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
32.Відповідно до положень статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
33.За обставин цієї справи суд з`ясував, що позивач та батько відповідачки мали намір укласти попередній договір щодо земельної ділянки за кадастровим номером 2123687500:07:001:0324, тобто щодо нерухомого майна.
34.В силу цитованих приписів цивільного законодавства як попередній договір, так і додаткова угода до цього договору мали бути укладені у письмовій формі з нотаріальним посвідченням. 
35.Натомість у даному випадку нотаріального посвідчення попереднього договору від 05.09.2019 та додаткової угоди від 21.10.2021 судом не встановлено, що свідчить про нікчемність цих договорів.
36.Отже, згадані договори не породжують правових наслідків, на які вони були спрямовані.
37.У зв`язку з наведеним не є доречними доводи адвоката Козаря М.В. про те, що (а) представник ОСОБА_6 , укладаючи додаткову угоду, діяв з перевищенням наданих йому повноважень за довіреністю; (б)доказів того, що ОСОБА_6 (батько відповідачки)вчинив дії, які вказують про схвалення вчиненого правочину, матеріали справи не містять, адже ці доводи стосуються оспорювання дійсності чинних правочинів, тоді як суд встановив нікчемність попереднього договору та додаткової до нього угоди.
38.Резюмуючи, суд зазначає про те, що сама по собі нікчемність попереднього договору від 05.09.2019 та додаткової угоди від 21.10.2021 не свідчить про відсутність підстав для стягнення грошових коштів, які все ж таки були передані за вищеназваними договорами їх сторонами, позаяк останні (сторони) суб`єктивно вважали їх дійсними.
39.Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
40.За змістом частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
41.Висновок суду про нікчемність попереднього договору від 05.09.2019 та додаткової угоди від 21.10.2021 не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки на спірні правовідносини поширюються приписи Глави 83 ЦК України, у зв`язку з чим недійсність наведених вище договорів з огляду на пряму вказівку закону не звільняє учасника правовідносин від обов`язку повернути безпідставно отримане майно.
42.Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц зазначила, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
43.У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 викладено висновок про те, що згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закони») суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд.
44.У пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».
45.Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
46.Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
47.Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
48.Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
49.Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 127/13491/21-ц.
50.У вимірі фактичних правовідносин суд вважає доведеним, що фактично позивач передав батькові відповідачки грошові кошти в розмірі 6 000 доларів США, з яких – 5 000 доларів США згідно з розпискою від 05.09.2019 і 1 000 доларів США на підставі додаткової угоди від 21.10.2021.
51.Суд зауважує про те, що дійсно в пункті 9 попереднього договору йдеться про передачу забезпечувального платежу в національній валюті, тоді як у розписці стверджується, що передача грошових коштів проводилася в іноземній валюті.
52.Утім, на переконання суду, в даному випадку слід керуватися змістом розписки від 05.09.2019 як документа, котрий суб`єктивно видавався на підтвердження фактично проведеного платежу.
53.Поряд із цим, суд враховує, що відповідна розписка видана отримувачем коштів, тобто особою, яка передусім була заінтересованою у правильності проведених розрахунків.
54.З наведених мотивів суд відхиляє аргумент адвоката Козаря М.В. про те, що позивач просить суд стягнути суму, яку він визначає за курсом долара до гривні на час звернення до суду, хоча за договором передавалися грошові кошти у національній валюті.
55.Поряд із цим, суд бере до уваги те, що розписка на 5 000 доларів США містить дату її складання, фіксує відомості про надавача та отримувача коштів, підтверджує сам факт передання грошових коштів, а також містить підпис ОСОБА_6 , що не було спростовано адвокатом Козарем М.В. у поданих письмових поясненнях.
56.Суд відхиляє посилання адвоката Козаря М.В. на те, що розписка на суму 5 000 доларів США нотаріально не посвідчена, оскільки цивільне законодавство, яке діяло на момент видачі цієї розписки, не встановлювало вимог про те, що кожна розписка імперативно підлягає нотаріальному посвідченню.
57.У свою чергу, передання коштів у розмірі 1 000 доларів США підтверджується пунктом 2 та 3 додаткової угоди від 21.10.2021.
58.Нікчемність додаткової угоди не обмежує суд в її оцінці як письмового доказу про рух коштів, що підтверджує отримання грошових сум, оскільки з точки зору факту додаткова угода підтверджує дату передання грошових коштів, суму наданих коштів, а також містить відомості про учасників фінансової операції, зокрема, найменування учасників, їх анкетні дані та особисті підписи.
59.На переконання суду, юридично неспроможними є доводи адвоката Козаря М.В. про те, що на момент укладення спірного правочину відповідачці було 5 місяців, а законний представник відповідачки не був обізнаний про вчинення спірного правочину, написання ОСОБА_6 розписки та отримання обумовлених у ній грошових коштів, оскільки перелічені обставини не є суттєвими для вирішення розглядуваної справи, а також жодним чином не спростовують обставин щодо фактичного передання грошових коштів за нікчемними договорами та сум переданих коштів.
60.Суд не погоджується із твердженнями адвоката Козаря М.В. про те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України, а тому втратив право вимоги до відповідачки з огляду на таке.
61.Згідно з частиною 1 статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
62.Відповідно до частини 2 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
63.За частиною 3 статті 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
64.Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частини 4 статті 1281 ЦК України).
65.За обставин цієї справи позивач звернувся до суду 06.03.2025 через свого представника, зазначивши первісним відповідачем ОСОБА_14 .
66.Визначаючись із суб`єктним складом відповідачів за цим позовом, позивач керувався інформацією, що містилася у матеріалах спадкової справи №90/2024.
67.Так, згідно із заявою від 26.06.2024 ОСОБА_14 прийняла спадщину після смерті свого брата ОСОБА_6 .
68.Отже, звернувшись із позовом до ОСОБА_14 , позивач виходив із того, що за матеріалами спадкової справи саме ОСОБА_14 як спадкоємець другої черги спадкування за законом прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , тобто саме до неї перейшов обов`язок з повернення раніше сплачених її брату коштів.
69.Про потенційну можливість існування спадкоємця першої черги спадкування законом позивач та його представник могли дізнатися разом із відзивом, який до суду надійшов 08.04.2025.
70.28.08.2025 до суду від відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов повний витяг з ДРАЦСГ щодо актового запису про народження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вже 16.10.2025 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про заміну первісної відповідачки належною.
71.Твердження адвоката Козаря М.В. про те, що позивач звернувся з цим позовом із пропуском позовної давності суд вважає помилковими.
72.У вимірі фактичних обставин суд з`ясував, що грошові кошти позивач передавав 2 траншами, а саме – 05.09.2019 та 21.10.2021, у зв`язку з чим перебіг строку позовної давності за самостійними платежами слід проводити окремо.
73.Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому термін дії карантину продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.
74.Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
75.Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення "Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року.
76.Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: 
77."18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
78.19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
79.У подальшому пункт 19 розділу було виключено на підставі Закону «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.
80.Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини посилання адвоката Козаря М.В. на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними.
81.Згідно з частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
82.У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 521/10631/20 вказано, що «до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».
83.Отже, спадкоємець, який прийняв спадщину та набув у власність спадкове майно, зобов`язаний погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Саме суд при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника встановлює необхідні для цього обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у встановлені строки; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; дійсний розмір вимог кредитора; частки спадкоємців у спадщині; обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця. До обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника. Якщо спадкоємець (спадкоємці) заперечує проти вимог кредитора спадкодавця щодо меж його відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен такий спадкоємець, оскільки, з огляду на характер спірних правовідносин, кредитор не завжди може визначити яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна. Тому не допускається відмова в позові з тих підстав, що позивачем не надано відповідних доказів. В такій ситуації, задовольняючи позов кредитора до спадкоємця, суд в резолютивній частині рішення зазначає дійсний розмір заборгованості, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та встановлює, що її належить стягнути у межах вартості майна, одержаного ним у спадщину. Цим суд встановлює порядок виконання рішення про стягнення заборгованості спадкодавця(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025 року у справі № 201/8538/16-ц).
84.Суд вказує на те, що матеріали справи не містять вартості спадкового майна, у зв`язку з чим, в резолютивній частині рішення слід зазначити дійсний розмір заборгованості, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та встановити, що її(заборгованість) належить стягнути у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
85.Стягнення заборгованості зі спадкоємця боржника із застереженням, що таке стягнення здійснюється у межах вартості спадкового майна узгоджується із приписами ст. 1282 ЦК України, а вартість відповідного майна може бути визначена на стадії виконання рішення суду.
86.Відповідно до положень статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
87.У розглядуваній справі суд встановив, що грошові кошти передавалися в іноземній валюті, а позивач просить суд стягнути заборгованість у національній валюті.
88.З огляду на викладене з відповідачки на користь позивача слід стягнути 6 000 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу.
89.На переконання суду, в даному випадку таке стягнення не є виходом за межі позовних вимог та не змінює способу судового захисту, тому що в розглядуваній справі йдеться про стягнення еквіваленту 6 000 доларів США в національній валюті.

V. Висновки за результатами розгляду справи
90.Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
91.Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
92.Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
93.Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

VІ. Судові витрати
94.Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути 1986 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 133-141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 6 000 (шість тисяч) доларів США, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, в межах вартості частки спадкового майна ОСОБА_6 , одержаного у спадщину.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 986 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя           В.Й. Данко