Справа № 344/13525/25 
Провадження № 33/4808/754/25 
Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю адвоката Баландіної Ю.Ю. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами. 
Правопорушення вчинено за таких обставин.
29 липня 2025 року о 12 год. 46 хв. в с. Крихівці, по вул. О.Довженка, 25, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia Kombi» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п. 2.1 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати, закрити провадження по справі.
Зазначає, що висновки суду необґрунтованими і належним чином не встановлені обставини необхідні для правильного вирішення справи. Допустив неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.
Вказує, що у протоколі не вказано, що він керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, натомість зазначено, що він не мав при собі посвідчення водія. Таке формулювання не відповідає ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому його дії необхідно було кваліфікувати за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відтак рішення суду є незаконним.
Звертає увагу, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про невідповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам справи.
Наголошує, що через відсутність чіткого викладення суті адміністративного правопорушення, він не мав змоги ефективного захисту свої інтересів у суді, що є порушенням його права на захист.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Баландіна Ю.Ю. з`явилися в судове засідання апеляційного суду. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП, відповідно. Клопотань не заявлено. Просили задовольнити апеляційну скаргу, постанову судді суду першої інстанції за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Твердження апелянта про те, що через відсутність чіткого викладення суті адміністративного правопорушення, він не мав змоги ефективного захисту свої інтересів у суді, що є порушенням його права на захист не є слушним, оскільки працівник поліції, після зупинки транспортного засобу, повідомила ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, в той час ОСОБА_1 не висловлював заперечень чи прохань про роз`яснення вказаних відомостей.
Крім того право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 липня 2025 року серії ЕПР1 №406055 (а.с. 1) 29 липня 2025 року о 12 год. 46 хв. в с. Крихівці, по вул. О.Довженка, 25, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia Kombi» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, при цьому правопорушення вчинене повторно протягом року чим порушив вимоги п.п. 2.1 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським 1В2Р1Б УПП в Івано-Франківській області капралом поліції Колопенко Р.М., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним. 
ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідних графах протоколів підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, надав пояснення на окремому аркуші.
Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.
Твердження апелянта про те, що суть інкримінованого правопорушення викладена в протоколі не конкретизовано, оскільки зазначено, що він не мав при собі посвідчення водія, а таке формулювання не відповідає ч. 5 ст. 126 КУпАП не є слушним, оскільки зміст обвинувачення є конкретним та таким, що не підлягає подвійному тлумаченню.
Крім того відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і саме це, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ставиться у вину ОСОБА_1 .
Твердження апелянта про те, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення не є слушним, оскільки суд саме в межах обвинувачення встановив фактичні обставини справи.
На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 5), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі та подальшу зупинку транспортного засобу марки «Skoda Octavia Kombi» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Також зафіксовано, як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Також працівник поліції роз`яснила ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та приступила до складання процесуальних документів.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тобто за повторне керування транспортним засобом особою, яка немає права керувати таким транспортним засобом.
Як вбачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_1 08 лютого 2025 року було винесене постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4028673 відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Вказаний факт підтверджує повторне вчинення ОСОБА_1 правопорушення 29 липня 2025 року.
Відомості про те, що ця постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП ним оскаржувалася та скасована, в матеріалах справи відсутні. 
Таким чином досліджена сукупність доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом повторно протягом року не маючи права керування транспортними засобами, тобто порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.
За результатами апеляційного розгляду, оцінивши встановлені обставини, проаналізувавши ухвалене судове рішення, врахувавши норми права, що підлягали застосуванню, доходжу висновку, що сукупність доказів, наявних у матеріалах розглянутих справ, свідчать про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції і закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про це наголошено в апеляційній скарзі.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової під час апеляційного розгляду не встановлено, відповідно відсутні підстави для закриття провадження по справі.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апелянтом не надано.
Виходячи з наведеного, вважаю висновки суду першої інстанції про ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 126 КУпАП законними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        В.В. Повзло