Справа № 307/350/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 січня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.
суддів Мацунич М.В., Джуга С.Д.
з участю секретаря Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2024 року  у справі № 307/350/24 (Головуючий: Стецюк М.Д.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, мотивуючи тим, що 20 лютого 2023 року о 19 год. 00 хв. в с. Великі Лази, вул. Мічуріна, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21713», ОСОБА_3 , недотримався безпечної дистанції та бокового інтервалу у результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме на паркан. Факт пошкодження паркану відповідачем підтверджується постановами Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2023 року та від 24 листопада 2023 року у справі № 307/2089/23, а також від 31 травня 2023 року у справі № 307/ 2090/23, які набрали законної сили. 
Постановами у справі № 307/2089/23 встановлено наявність у діях відповідача ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також встановлено факт отримання позивачкою матеріальної шкоди. 
Разом із тим, зазначений паркан (огорожа) зведений ними в період їх перебування у шлюбі, відповідно вказаний паркан (огорожа) є спільною сумісною власністю подружжя. Огорожа зведена на земельній ділянці площею 1,23 га, на яку має право позивач ОСОБА_2 згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЗК 0123952. Вартість відновлювального ремонту огорожі становить суму 106 563,17 грн., що підтверджується висновком судового експерта Д03/2024 від 23 січня 2024 року. 
Таким чином, шкоду завдано з вини відповідача внаслідок ДТП; відновлювальні роботи по ремонту огорожі після ДТП становлять вищевказану суму 106 563,17 грн. Окрім того, внаслідок дій відповідача їм було завдано моральну шкоду, так як за час від скоєння ДТП вони зазнали значних незручностей, що призвело до порушення їхніх звичних життєвих зв`язків та неможливістю продовжувати активне громадське життя, так як вони були змушені шукати засоби для налагодження огорожі та проживати без неї, в той час як відповідач не відшкодував заподіяну шкоду, не запропонував відремонтувати огорожу. Відповідач ображав їх непристойними словами, неодноразово погрожував вбивством. Вказане негативно виразилося на стані здоров`я позивачки, ОСОБА_1 , яка дуже страждає з цього приводу по сьогоднішній день, внаслідок вказаних подій їй довелося звернутися до психолога. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, також просять врахувати характер та обсяг душевних страждань, які вони зазнали внаслідок неправомірних дій відповідача, тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права. 
Враховуючи викладене, просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 на їх користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у сумі 106 563,17 грн., 40 000 грн. моральної шкоди, 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати.
Рішенням Тячівського районного суду від 15 липня 2024 року у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди – відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як матеріали справи містять достатніх доказів заподіяння відповідачем матеріальної та моральної шкоди позивачам, що стверджується постановами суду.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_3 – адвоката Решетар В.В., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 20 лютого 2023 року о 19 год. 00 хв. в с. Великі Лази, вул. Мічуріна, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21713», державний номерний знак ОСОБА_3 , недотримався безпечної дистанції та бокового інтервалу у результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме на паркан ОСОБА_1 . 
Факт пошкодження паркану відповідачем стверджується постановами Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2023 року та від 24 листопада 2023 року у справах № 307/2089/23, а також від 31 травня 2023 року у справі № 307/ 2090/23, які набрали законної сили. 
Наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлення факту отримання позивачкою матеріальної шкоди стверджується постановами суду у справі №307/2089/23.
Оскільки, зазначений паркан (огорожа) зведений позивачами в період їх перебування у шлюбі, і є спільною сумісною власністю подружжя і знаходиться на земельній ділянці площею 1,23 га, на яку має право позивач ОСОБА_2 згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЗК 0123952. 
Висновком експерта за результатами проведеного Будівельно – технічного дослідження від 23 січня 2024 року №Д03/2024 встановлено, що вартість відновлення огорожі за адресою АДРЕСА_1 станом на грудень 2023 року за проведеним кошторисним розрахунком становити 106 563, 17 грн.
Таким чином, факт заподіяння матеріальних збитків у зв`язку із пошкодженням паркану стверджується вищезазначеними постановами суду та висновком експерта яким проведено огляд об`єкту експертизи і не спростовані відповідачем.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Отже, матеріалами справи стверджується, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина ОСОБА_3 і це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки – незалежно від наявності вини, і висновок суду, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, спричинення їм відповідачем матеріальної шкоди не ґрунтується на вимогах закону і є підставою для скасування рішення і з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги у частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 106 563,17 грн. слід задовольнити із вищезазначених підстав, а моральна шкода підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності вини.
За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що має місце заподіяння матеріальних збитків неправомірними діями відповідача, у вигляді пошкодження майна позивачів, беручи до уваги характер правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань позивачів із порушенням нормальних життєвих зв`язків і підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по п`ять тисяч гривень на кожного заподіяної моральної шкоди, а у решті позову у частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  задовольнити.
Рішення Тячівського районного суду від 15 липня 2024 року скасувати.
Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заподіяні збитки у розмірі 106 563 грн. 17 коп. та моральну шкоду по 5000 тис. грн. на кожного.
У решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ