Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
27 січня 2026 року Справа № 520/32459/25 

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення суми,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь позивача військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 (до запитання), ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , засоби зв`язку к.т.: НОМЕР_5 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС) на загальну суму 37 687 грн. 45 коп. (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят сім грн. 45 коп.) майнової шкоди.
- Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Військової частини НОМЕР_1 судові витрати – судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження.
Згідно довідки відділення поштового зв`язку, яка долучена до судової кореспонденції, що повернулася до суду вбачається, що ухвалу суду про відкриття провадження не вручено відповідачу за закінченням терміну зберігання.
Таким чином, з урахуванням пунктів 94-109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 вбачається, що відповідач, повідомлений відділенням поштового зв`язку про надходження на його ім`я поштового відправлення, яке містило ухвалу суду, та необхідність особисто отримати поштове відправлення у відділенні зв`язку, не прибув для його отримання протягом визначеного Правилами терміну.
Іншої адреси, на яку має бути направлена судова кореспонденція, суду не надано.
Таким чином суд вважає, що відповідач є належно повідомлений про розгляд справи, та суд може розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.
Наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 17 лютого 2023 року №11-ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_2 , який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 17 лютого 2023 року.
Відповідно до рапорту коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону підполковника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.01.2025 №22.3/8744/25-Вн, о 18:00 26.01.2025 виявлено факт відсутності сержанта ОСОБА_2 .
За даним фактом начальником НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 30.01.2025 №555-АГ, з метою з`ясування причин та обставин викладених в рапорті коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.01.2025 №22.3/8744/25-Вн, щодо факту самовільного залишення пункту тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_4 ) сержантом ОСОБА_3 .
Відповідно до наказу НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 09.02.2025 №337-ОД та висновку службового розслідування від 08.02.2025 №04.3/200/25-СР, за фактом самовільного залишення 26.01.2025 сержантом ОСОБА_3 пункту тимчасової дислокації НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування АДРЕСА_4 – являється підтвердженим.
Відповідно до відомості №30-25 щодо визначення залишкової вартості військового майна на утримання коштів за втрачене майно сержанта ОСОБА_2 на 29 січня 2025 року загальною вартістю 28 435, 86 грн., а саме:
1. Жилет захисний з магазинами системи molle та багатоцільовою сумкою, 1 шт., загальною вартістю 2 971, 20 грн;
2. Пластина до бронежилета, 2 шт., 7 346, 50 грн;
3. Шолом балістичний ARHX, 1 шт., 14 194, 00 грн;
4. Рюкзак бойовий індивідуальний MIL-TEX 36 л, 1 шт., загальною вартістю 1 665,80 грн;
5. Сидіння польове ізоляційне, 1 шт., загальною вартістю 156, 60 грн;
6. Ремінь розвантажувальний тактичний, загальною вартістю 1 шт., загальною вартістю 2 102 грн.
Відповідно до відомості №31-25 щодо визначення залишкової вартості майна на утримання коштів за втрачене майно сержантом ОСОБА_3 на 29 січня 2025 року, на загальну вартість 1 913, 24 грн, а саме: Штани вітровологозахисні, 1 шт., 1 913, 24 грн.
Разом з тим, сержанту ОСОБА_4 продовжувалось нарахування і виплата грошового забезпечення, хоча він був відсутній на військовій службі без поважних причин, так як нарахування та виплата грошового забезпечення в Державній прикордонній службі України здійснюється в поточному місяці за поточний місяць.
Згідно довідки від 01.02.2025 року №133 фінансово-економічного відділу 15 мобільного прикордонного загону сержанта ОСОБА_2 за час його відсутності на військовій службі, здійснювалась виплата грошового забезпечення у сумі 7 338 грн 35 коп.
Станом на грудень 2025 року залишок коштів, які отримані сержантом ОСОБА_3 без належної на те правової підстави, за час відсутності на військовій службі з 26.01.2025 – 31.01.2025 складає 7 338, 35 грн.
У зв`язку з не сплатою заборгованості, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).
Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
На підставі ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до ч. 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Згідно з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
При цьому, суд встановив, що Відповідач самовільно залишив військову частину. 
Суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, проте отримував грошове забезпечення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення та компенсацію вартості майна військової частини.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 2, 9, 243-246, 291, 293, 295-296 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення суми,- задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь позивача військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 (до запитання), ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , засоби зв`язку к.т.: НОМЕР_5 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС) на загальну суму 37 687 грн. 45 коп. (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят сім грн. 45 коп.) майнової шкоди.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.