УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року
м. Київ

справа № 318/363/16
провадження № 61-16038ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ: 

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які діють у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , служба у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення з житлового приміщення.
06 квітня 2016 року Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області ухвалив заочне рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнив. Звернув стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 247,3 кв. м та земельну ділянку площею 0,25 га, які знаходяться по АДРЕСА_1 , у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 07 лютого 2008 року у загальному розмірі 1 102 341,65 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Виселив ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з житлового будинку загальною площею 247,30 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Стягнув з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судового збір у розмірі 17 913,12 грн.

Апеляційний суд Запорізької області постановою від 25 січня 2018 року змінив заочне рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року в частині визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки та складових розміру боргу, встановивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації у грошовому вираженні у розмірі на житловий будинок на рівні не нижче за 1 027 240,00 грн, а земельної ділянки - на рівні не нижче за
79 675,00 грн; зазначив усі складові розміру позовних вимог заборгованості у розмірі 1 102 341,65 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 523 613,06 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 578 728,59 грн. Рішення в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із житлового будинку загальною площею 247,30 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1 скасував, у задоволенні вказаних вимог відмовив. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

Верховний Суд своєю постановою від 08 червня 2020 року заочне рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від
06 квітня 2016 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року залишив без змін.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року за нововиявленими обставинами. Крім того,
ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання цієї заяви.

15 серпня 2025 року Запорізький апеляційний суд перевірив вказану заяву та своєю ухвалою залишив її без руху та встановив строк для усунення недоліків, запропонувавши ОСОБА_1 надати суду апеляційної інстанції для оцінювання його фінансового становища довідку податкової саме за 4 (чотири) квартали 2024 року (за календарний рік) про відсутність (наявність) у апелянта будь-яких інших доходів тощо, витяги з відповідних державних реєстрів про відсутність (наявність) у апелянта будь-якого рухомого та нерухомого майна, докази, що підтверджують перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї або документа, що підтверджує сплату судового збору (квитанція тощо) у сумі 26 869,68 грн зі сплатою на вказані реквізити, а також уточнити про перегляд якого саме судового рішення за нововиявленими обставинами останнім подано заяву.

25 серпня 2025 року на виконання ухвали від 15 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду лист-відповідь, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 21 серпня 2025 року, в яких міститься інформація лише з липня 2024 року по червень 2025 року, та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта.

28 серпня 2025 року Запорізький апеляційний суд своєю ухвалою продовжив ОСОБА_1 строк на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання апеляційному суду довідки податкової саме за 4 (чотири) квартали 2024 року (за календарний рік) про відсутність (наявність) у апелянта будь-яких інших доходів тощо) або документа, що підтверджує сплату судового збору (квитанція тощо) у сумі 26 869,68 грн зі сплатою на вказані реквізити, в межах строку, встановленого судом, попередивши про наслідки невиконання цієї ухвали. 

04 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 року по грудень 2024 року, тобто за 4 (чотири) квартали 2024 року.

Запорізький апеляційний суд ухвалоювід 09 вересня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд постанови Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року за нововиявленими обставинами у цій справі задовольнив частково, зменшив ОСОБА_1 розмір судового збору до 9 084,00 грн за подання заяви про перегляд постанови Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року за нововиявленими обставинами у цій справі, продовжив ОСОБА_1 строк на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання апеляційному суду документа, що підтверджує сплату судового збору (квитанція тощо) у сумі 9 084,00 грн зі сплатою на вказані реквізити в межах строку, встановленого судом, попередивши про наслідки невиконання цієї ухвали.

14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав копію ухвали апеляційного суду від 09 вересня 2025 року.

Запорізький апеляційний суд ухвалоювід 29 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року за нововиявленими обставинами у цій справі визнав неподаною та повернув останньому. Роз`яснив ОСОБА_1 , що повернення вказаної заяви у цій справі не перешкоджає його повторному зверненню у подальшому із вказаною заявою у цій справі до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Судове рішення мотивоване тим, що у наданий судом строк
 ОСОБА_1  недоліки заяви не усунув.

У грудні 2025 року  ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року. 

У касаційній скарзі представник заявника, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами встановлено статтею 426 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 426 ЦПК України до заяви додаються документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостоїстатті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина третя статті 427 ЦПК України).
Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 427 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала заяву про перегляд судового рішення суду за нововиявленими обставинами, не усунула недоліки заяви в строк, наданий судом, заява вважається неподаною та повертається.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 906/308/20 (провадження № 12-58гс23) зробила висновок, що відповідач у справі може за певних обставин (дійсної неспроможності сплатити судовий збір, підтвердженої належними доказами) бути звільненим від сплати судового збору або його сплата може бути відстрочена чи розстрочена, розмір судового збору може бути зменшений судом.
У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що: «з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення». Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).
Разом із тим, Верховний Суд у вказаній вище постанові зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичною особою є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.
Установивши, що зазначені у клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для звільнення заявника від сплати судового збору, апеляційний суд дійшов висновку про його часткове задоволення зі зменшенням розміру судового збору з 26 869,68 грн до 9084,00 грн. При цьому суд апеляційної інстанції своєю ухвалою 09 вересня 2025 року продовжив заявникові строк для усунення недоліків.
Суд вчинив усі можливі дії щодо повідомлення особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення суду за нововиявленими обставинами, про продовження строку для усунення недоліків.
Таким чином, оскільки у встановлений судом строк ОСОБА_1 недоліки заяви не усунув, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення заяви про перегляд постанови Апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року за нововиявленими обставинами у цій справі.
Ураховуючи викладене, підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.
Посилання заявника на помилковість висновків апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні процесуальних норм та не впливають на законність висновку про повернення заяви.

Крім того, повернення заяви про перегляд судового рішення суду за нововиявленими обставинами не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Отже, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення заяви не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року є необґрунтованою.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко 

А. Ю. Зайцев 

М. Ю. Тітов