Справа №592/18493/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Фоменко І. М.	
Номер провадження 33/816/866/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., адвоката Сидоренка В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/18493/25 за апеляційною скаргою захисника Сидоренка В. В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2025, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

установив:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2025 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1 06.11.2025 о 21 год. 50 хв., в м. Суми по вул. Засумська, буд. 64, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 відмовився та виявив бажання прослідувати до закладу охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ» для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. По прибуттю до закладу охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ» від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано на відеореєстратор, чим порушив п. 2.5 ПДР.
В поданій апеляційній скарзі захисник Сидоренко В. В. просить скасувати постанову судді та ухвалити нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, оскільки його підзахисний був безпідставно зупинений працівниками поліції, а тому всі їх подальші дії, зокрема, і вимога щодо проходження огляду є незаконними. Не були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, від подальшого керування ОСОБА_1 також не було відсторонено, а огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися згідно ст. 266-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його дії мали бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а не ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує і на те, що його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а бажав здати кров замість проходження огляду за допомогою газоаналізатора. 
До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_2 надійшло клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зупинення провадження у справі на період військової служби. Крім того, захисник подав клопотання про застосування аналогії закону (ст. 69 КК), в якому просив не призначати ОСОБА_3 обов`язкове додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. 
До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, однак він був представлений своїм захисником – адвокатом Сидоренком В. В., який підтримав апеляційну скаргу. 
Вислухавши доводи захисника Сидоренка В. В., перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Перш за все, апеляційний суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Нормами КУпАП не передбачено підстав для зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, за змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Оскільки чинним КУпАП не передбачено обов`язкової участі у суді особи, відносно якої розглядаються справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи, що ОСОБА_1 обізнаний про час дату та місце розгляду справи у апеляційному суді, він представлений професійним адвокатом, який у апеляційній скарзі навів відповідні доводи, які є ясними та зрозумілими, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та вирішує розглянути цю справу без участі особистої участі ОСОБА_1 .
Вирішуючи по суті скаргу, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 505554 від 06.11.2025, суддя місцевого суду цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та, окрім протоколу, об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортним засобом;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 не проводився;
- відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, з яких убачається, що останніми був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 і у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння йому запропоновано пройти огляд на місці зупинки, від якого він відмовився та виявив бажання пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, однак після прибуття до медичного закладу, після роз`яснення лікарем порядку проходження огляду, ОСОБА_1 спочатку погодився здати кров, а пізніше відмовився від проходження огляду. 
Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає приписам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій транспортного засобу зобов`язаний виконувати (п. 2.5 ПДР).
Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, бажав здати кров замість проходження огляду за допомогою газоаналізатора, то такі є безпідставними, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису убачається, що ОСОБА_1 був доставлений до закладу охорони здоров`я у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на місці зупинки. В медичному закладі лікар пояснив ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп`яніння, на що останній заявив, що відразу хоче здати кров. Після повторного роз`яснення лікарем послідовності проведення огляду, яка в тому числі включала і відбір біосередовища, ОСОБА_1 відмовився від його проведення.
Не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і твердження захисника про незаконність зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, питання причини зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом і завданням розгляду цієї справи, оскільки це не є обставиною, що виключає адміністративну відповідальність за статтею 130 КУпАП. Обставинами ж, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є зокрема відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Є необґрунтованими і доводи захисника про те, що огляд на стан сп`яніння мав бути проведений за правилами передбаченими ст. 266-1 КУпАП.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 керував автомобілем поза межами території будь-якої військової частини. Даних про те, що він 06.11.2025 о 21-50 год. в м. Суми по вул. Засумська, буд. 64 виконував військове завдання, стороною захисту надано не було.
Отже, як водій ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП і його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитись за правилами, передбаченими ст. 266 КУпАП. 
У той же час, ст. 266-1 КУпАП регулює порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, визначених главою 13 Б КУпАП.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому також задоволенню не підлягають.
Не може взяти до уваги апеляційний суд і доводи захисника про застосування при накладенні стягнення положень ст. 69 КК за аналогією закону.
З приводу вказаних доводів захисника, апеляційний суд приходить висновку, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульовано главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини у даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Більше того, законодавцем окремо передбачено неможливість застосування за ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що вказує на його підвищену суспільну небезпечність.
Адміністративне стягнення накладене судом з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та у межах санкції частини статті за дане правопорушення, яка є безальтернативною.
Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2025 щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Сидоренка В.В. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний