ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/5646/25	
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №163950030560 від 20.03.2025 р. про відмову у при значенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити з 09.09.2024 р. ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до страхового стажу: період навчання з |01.09.1988 по 26.06.1989, до пільгового стажу: періоди навчання з 01.09.1983 по 16.07.1986, з 01.09.1988 по 26.06.1989, період проходження строкової військової служби з 15.10.1986 по 26.11.1988 та періоди роботи з 22.07.1986 по 13.10.1986, з 03.07.1989 по 22.05.2000.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періодів навчання з 01.09.1983 по 16.07.1986, з 01.09.1988 по 26.06.1989, періоду служби з 15.10.1986 по 26.11.1988 та періоду роботи з 22.07.1986 по 13.10.1986, з 03.07.1989 по 22.05.2000.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/5646/25; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
21.05.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області звертав увагу на те, що періоди навчання перетинаються з періодом військової служби та потребують підтвердження уточнюючими довідками, як передбачено вимогами Порядку №637. 
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №163950030560 від 16.09.2024 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058 - IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю у заявника необхідного пільгового стажу.
Не погодившись з рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи № 28 від 30 квітня 2024 року та рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в №163950030560 від 16 вересня 2024 року, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №440/11764/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30 квітня 2024 року № 28. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 22 липня 1986 року по 13 жовтня 1986 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи від 15 квітня 2024 року. Визнано протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №163950030560 від 16 вересня 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 09 вересня 2024 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 440/11764/24 - скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 09 вересня 2024 року. Прийнято в скасованій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 09 вересня 2024 року. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року залишено без змін.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №440/11764/24, зі змінами, внесеними постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянуто заяву від 09.09.2024 та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 20.03.2025 №163950030560.
В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що під час повторного розгляду заяви встановлено, що загальний страховий стаж становить 40 років 04 місяці 18 днів, пільговий стаж роботи за Списком №2 на дату подачі заяви становить 09 років 04 місяці 22 дні, що не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До стажу не зараховано період навчання з 01.09.1988 по 26.06.1989, оскільки період навчання перетинається з військовою службою. 
Не погодившись із рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі - Закон № 1058-IV).
За Преамбулою Закону №1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пунктом 7 частини першої статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.
Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
З аналізу наведених норм вбачається, що наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.
Стосовно періоду навчання позивача з 01.09.1983 по 16.07.1986, з 01.09.1988 по 26.06.1989, суд зазначає таке.
Відповідно до розрахунку стажу позивача період навчання з 01.09.1983 по 14.07.1986 є зарахованим.
Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивач з 01.12.1988 по 26.06.1989 (запис № 5) навчався у СПТУ - 15 м. Комсомольська. 
Згідно з дипломом НОМЕР_2 позивач в 01.09.1988 вступив до СПТУ - 15 м. Комсомольська та у 26.06.1989 закінчив повний курс за спеціальністю помічник машиніста тепловоза. 
Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 є період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Слід зауважити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а .
У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи, зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачу у врахуванні до страхового стажу періоду навчання є безпідставною та необґрунтованою.
Отже, із урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача період навчання з 01.12.1988 по 26.06.1989.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідної до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право па призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно і до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Як вищенаведено, згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 позивач з 01.12.1988 по 26.06.1989 (запис № 5) навчався у СПТУ - 15 м. Комсомольська, а також у період з 15.10.1986 по 26.11.1988 проходив службу у рядах Радянської армії.
Отже, періодом служби в Радянській армії є саме з 15.10.1986 по 26.11.1988. 
З наведеного вбачається, що навчання та служба в армії не перетинаються періодами, як зазначив пенсійний орган.
Отже, з урахуванням вищенаведених норм та відомостям з трудової книжки позивача НОМЕР_1 та військового квитка НОМЕР_3 період проходження військової служби з 15.10.1986 по 26.11.1988 підлягає зарахуванню.
Щодо періодів роботи з 22.07.1986 по 13.10.1986, з 03.07.1989 по 22.05.2000, суд зазначає наступне.
Відповідно до спірного рішення зараховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 22.07.1986 по 13.10.1986, згідно рішення Комісії від 03.03.21025 №133 з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Крім того, відповідно до розрахунку стажу позивача період роботи з 03.07. 1989 по 31.12.1991 та з 03.06.1998 по 22.05.2000 зарахований (за Списком №2). 
Суд звертає увагу, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 25 липня 1986 року ОСОБА_1 , зокрема:
- з 03 липня 1989 року прийнятий в залізничний цех помічником машиніста тепловозу з вивезення гірничої маси в кар`єрі в Полтавський гірничозбагачувальний комбінат, з 03 червня 1998 року переведений помічником машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху (з урахуванням запису №9), з 01 січня 2005 року помічником машиніста електровоза на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху, ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» перейменовано в ПрАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» згідно наказу від 26 липня 206 року №2050.
Згідно із розрахунком стажу позивача до пільгового стажу роботи за Списком № 2 зараховано періоди з 03 липня 1989 року по 25 січня 1991 року (список №2), з 04 червня 1998 року по 22 травня 2000 року (список №2).
За змістом довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №34 від 13 лютого 2024 року, виданої Приватним акціонерним товариством «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» /а.с. 104-105/, ОСОБА_1 працював повний робочий день у ПРАТ «Полтавський гірничо- збагачувальний комбінат» і за період: - з 03 липня 1989 року по 31 грудня 1991 року - 02 років 05 місяців 28 днів, виконував роботи у виробництві - транспорт, за професією помічника машиніста тепловоза на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху, що передбачено Списком 2, розділ XXX, підрозділ 1 згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173; - з 01 січня 1992 року - вислуга років; - з 03 червня 1998 року по 22 травня 2000 року - 01 років 11 місяці 19 днів, виконувала роботи у виробництві - гірничі роботи, за професією помічника машиніста тягового агрегату на вивезенні гірничої маси у кар`єрі в залізничному цеху, що передбачено Списком 2, розділ І, підрозділ 1, позиція 2010100а-14282 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162. За результатами чергової атестації в 2000 році пільговий Список №2 не підтверджено. За період пільгової роботи з 03 липня 1989 року по 31 грудня 1991 року, з 03 червня 1998 року по 22 травня 2000 року, характер та умови виконуваної роботи не змінювались, простої, були відсутні, відпустки без збереження заробітної плати не надавались. Підстава для видачі: особова картка (форма П-2), книги наказів, розрахункові відомості по заробітній платі за 1989-2000 роки, наказ про прийняття №1512к від 30 червня 1989 року, наказ про переведення №340к від 02 червня 1998 року. Додаткові відомості: атестація робочих місць за умовами праці (наказ №366 від 23 травня 1995 року) та висновки Державної експертизи умов праці (№52 від 16 травня 1995 року). 
Крім того, у вказаній довідці зазначено, що наказом МЧМ УРСР від 08 травня 1981 року №223 Дніпровський гірничо- збагачувальний комбінат ім.50-річчя СРСР перейменовано на Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат ім. 50-річчя СРСР. Постановою Верховної Ради України від 27 березня 1991 року №888-12 Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат ім.50-річчя СРСР перейменовано у Полтавський Державний гірничо-збагачувальний комбінат. Наказом Міністерства праці України від 30.12.1994 року №401 Полтавський державний гірничо-збагачувальний комбінат перейменовано на Відкрите Акціонерне Товариство «Полтавський ГЗК». На підставі рішення позачергових загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (протокол №38 від 25 липня 2016 року) змінено найменування Товариства на Приватне акціонерне товариство «Полтавський гірничо- збагачувальний комбінат» та затверджено нову редакцію Статуту Товариства. Державну реєстрацію відповідних змін здійснено 26 липня 2016 року. Наказ №2050 від 26 липня 2016 року.
Тож довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №34 від 13 лютого 2024 року містить посилання на документи, на підставі яких вона складена, а тому відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі цих документів, можуть прийматися для підтвердження стажу роботи відповідно до пункту 24 Порядку № 637.
Крім того, за відсутності доказів на підтвердження зазначення у довідці №34 від 13 лютого 2024 року недостовірних відомостей відсутні підстави не враховувати при обчисленні пільгового стажу позивача відомості, що зазначені у цій довідці.
Судом встановлено, що у розділі ХХХ «Транспорт» Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, до професій за Списком №2 включено посади залізничного транспорту та метрополітену - машиністи та їх помічники та старші машиністи: паровозів, тепловозів, електровозів, дизельних поїздів, моторвагонних (електро) секцій мотовозів.
У розділі I «Гірничі роботи» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, до професій за Списком №2 включено посади відкритих гірничих робіт і робіт на поверхні - Машиністи тягових агрегатів (код 2010100а-14282).
У розділі I «Гірничі роботи» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, до професій за Списком №2 включено посади відкритих гірничих робіт і робіт на поверхні - Машиністи тягових агрегатів (код 2010100а-14282).
Отже, посада, яку займав позивач, зокрема, з 01.01.1992 по 02.06.1998, була включена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинного на період його роботи на таких посадах.
Таким чином, оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Полтавській області №163950030560 від 20.03.2025 є протиправним та підлягає скасуванню як таке, що прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
Водночас, суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу період навчання з 01.12.1988 по 26.06.1989 та період проходження військової служби з 15.10.1986 по 26.11.1988 та пільговий стаж з 01.01.1992 по 02.06.1998.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.
Ураховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 09.09.2024, з урахуванням висновків суду.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Оскільки передумовою для виникнення цього спору сталі протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача, пов`язані із сплатою судового збору, саме з цього відповідача у повному обсязі.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №163950030560 від 20.03.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.09.2024, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.12.1988 по 26.06.1989, період проходження військової служби з 15.10.1986 по 26.11.1988 та до пільгового стажу період роботи з 01.01.1992 по 02.06.1998, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.М. Петрова