Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.2026  	Справа №607/257/24 Провадження №2/607/88/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді     Кунець Н.Р.
за участі секретаря судового засідання  Дмитрик В-М.Р.,
представника позивача    прокурора Рісної І.В.
представника позивача    Мартинюка З.І.
представника відповідача    адвоката Матвійчука В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Тернопільською окружною прокуратурою встановлено факт порушення  ОСОБА_1 законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок якого спричинено школу інтересам держави у розмірі 117 304 грн. 
Так, згідно протоколу № 006864 про адміністративне правопорушення від 05.09.2022, 04.09.2022 о 21 год. 30 хв., на водоймі Тернопільського ставу (м. Тернопіль), було виявлено порушення, а саме, ОСОБА_1 , в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», здійснив лов 86 раків руками, підсвічував ліхтариком з телефону, чим порушив ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та п. 4.63 Положення про Тернопільський регіональний ландшафтний парк «Загребелля», за що передбачена відповідальність ст. 91 КУпАП. 
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.10.2022 у справі №607/12718/22,  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. 
Позивач вказує, що Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом раків, яка становить 10 664 грн.
Разом з тим, Тернопільською окружною прокуратурою здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42022212050000104 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, в ході якого проведено судову інженерно-екологічну експертизу та, згідно з висновку від 22.03.2023 №1144/22-22 вказане правопорушення вчинено на території Тернопільського регіонального ландшафтного парку «Загребелля», що відноситься до природно-заповідного фонду, та потребує особливої охорони з боку держави.
Відтак, збитки у розмірі 10 664 грн, обчислені Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, розраховано арифметично не вірно, з огляду на незастосування коефіцієнту «10», а розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову 86 раків річкових в межах регіонального ландшафтного парку «Загребелля», розрахований на підставі постанови Кабінету Міністрів від 10.05.2022 №575, становить 117 304 грн.
Враховуючи наведене, Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області на адресу ОСОБА_1 направлялись вимоги щодо добровільного відшкодування шкоди, однак в добровільному порядку ОСОБА_1 шкоду, завдану навколишньому середовищу, не відшкодовано.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», керівник Тернопільської окружної прокуратури просить суд стягнути із ОСОБА_1 шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 117 304 грн, з них: 30% в дохід спеціального фонду Державного бюджету України, 50% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської міської ТГ, 20% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради, а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 2684,00 грн на користь Тернопільської обласної прокуратури.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.01.2024, відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
05.01.2024 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Матвійчуком В.В., згідно з яким відповідач вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення через відсутність завданої ним шкоди (негативних наслідків) за вчиненим правопорушенням, а також, неприпустимість притягнення до юридичної відповідальності за одне й те саме порушення двічі. Відповідач вказує, що матеріалами справи про притягнення його до адміністративної відповідальності зафіксовано, що усі виловлені ним раки були живі та відпущені назад у водойму живими. Окрім цього, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12718/22 від 18.10.2022, встановлено, що правопорушення вчинене ним за своїм характером та наслідками не завдало збитків державним або суспільним інтересам, так як раки виловлені останнім були відпущені у Тернопільський став у живому вигляді. Вищевказане рішення суду не оскаржувалося, жодною із Сторін - набрало законної сили, а отже, встановлені ним факти є доведеними та можуть використовуватися при розгляді іншої справи щодо тих обставин справи, які таким рішенням встановлені. Щодо відкритого кримінального провадження № 42022212050000104 від 11.11.2022 за ч. 1 ст. 249 КК України, то відповідач зауважує, що стаття у своїй диспозиції містить вказівку на незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду. Однак, представником позивача не доведено в чому саме полягають збитки: відсутні реальні збитки та відсутня упущена вигода, а подання позивачем нового розрахунку збитків є формальним та таким, що не відповідає дійсними обставинам справи, а також, суперечить встановленим судовим № 607/12718/22 фактам. Відповідач зазначає, що підставою для подання заяви про притягнення його до кримінальної відповідальності є заявлена позивачем помилка у проведені розрахунків збитків, які увійшли в матеріали справи та за якими прийнято уже рішення. Проте, збитків за результатами розгляду адміністративної справи немає, і матеріалами судової справи встановлені неспростовні факти того, що раки були одразу випущені у водойму живими, що виключає наявність будь - якої шкоди/збитків для екосистеми. Відтак, на переконання відповідача у даній справі відсутня обов`язкова складова правопорушення та заявлення вимог про стягнення збитків, а саме, суб`єктивна сторона - шкідливі/негативні наслідки (шкода) та причинно-наслідковий зв`язок між його діями та настанням таких наслідків. Більше того, чинним законодавством встановлено імперативну заборону щодо подвійності притягнення до відповідальності за одне її те саме порушення. З огляду на вищевикладене відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому просить відмовити у їх задоволенні.
23.02.2024 судом зареєстровано відповідь на відзив подану керівником Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, у якій представник позивача окрім доводів викладених у позовній заяві зазначає, що для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба/тварина у середовище свого перебування чи ні. Щодо постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12718/22 від 18.10.2022, представник зауважує, що згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вказана постанова є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При цьому, даною постановою доведено незаконний вилов ОСОБА_1 86 раків річкових. З огляду на викладене, на думку представника позивача безпідставними є твердження відповідача про те, що вилучені у нього раки були живими та відпущені назад у водойму, а відтак шкода навколишньому природному середовищу не завдана, оскільки нормами чинного законодавства встановлено, що шкода спричиняється не виключно знищенням об`єктів тваринного світу, а також і у випадку незаконного вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, незаконного добування. З приводу доводів відповідача про те, що його було притягнуто вже адміністративної відповідальності, а відтак він не може бути притягнутий до відповідальності двічі, то представник позивача зазначає, що адміністративна відповідальність та цивільна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності. Так, керівником Тернопільської окружної прокуратури подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої навколишньому природному середовищу на суму 117 304, 00 грн, а не про притягнення його до відповідальності. Крім того загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, разом з тим шкода в сумі 117 304,00 грн залишається не відшкодованою. Таким чином доводи відзиву є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам, а тому представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2024 зупинено провадження у даній цивільній справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан.
16.12.2025 судом зареєстровано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно даних АІТС «ОБЕРІГ» з 16.05.2025 визнаний ВЛК непридатним до військової служби за станом здоров`я.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.12.2025 поновлено провадження у даній справі. 
Представник позивача - прокурор Тернопільської обласної прокуратури Рісна І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Представник позивача Державної екологічної інспекції у Тернопільській області Мартинюк З.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Матвійчук В.В. у судовому засіданні з приводу позовних вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. 
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку про доцільність задоволення вимог, виходячи з наступного.
Суд встановив, що відповідно до Положення про Тернопільський ландшафтний парк «Загребелля», затвердженого розпорядженням Тернопільської міської ради народних депутатів № 570 від 23.06.1994 «Про затвердження меж та Положення Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля»» (далі – Положення), даний парк є природною рекреаційною установою місцевого значення та створений з метою збереження в природньому стані окремих типових природних комплексів та об`єктів, а також для забезпечення умов для організованого відпочинку населення. 
Відповідно до п. 6 Розділу 4 Положення, на території парку забороняється з поміж іншого: полювання, знищення та відлов тварин, руйнування гнізд, нор і інших укрить та домівок; інша діяльність, що порушує природні та рекреаційні комплекси і загрожує екологічному стану парку. 
Згідно протоколу № 006864 про адміністративне правопорушення від 05.09.2022, 04.09.2022 о 21 год. 30 хв. на водоймі Тернопільський став (м. Тернопіль) було виявлено порушення, а саме, гр. ОСОБА_1 в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», здійснював лов раків руками, підсвічував ліхтариком з телефону. Водойма не відноситься до водойми загального користування. Виловив 86 шт. раків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 26 ЗУ «Про природньо – заповідний фонд України» та п. 4.63 Положення про Тернопільський регіональний ландшафтний парк «Загребелля», за що передбачена відповідальність ст. 91 КУпАП.
Відповідно до розрахунку шкоди, заподіяної незаконним виловом раків до протоколу № 006864 від 05.09.2022 проведеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Золотько О.А., розмір шкоди заподіяної незаконним виловом раків ОСОБА_1 становив 10 664 грн.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12718/22 від 18.10.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
11.11.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022212050000104, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, зокрема за фактом незаконного вилову раків у водоймі в місті Тернополі, яка відноситься до природно – заповідного фонду. 
В межах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було призначено судову інженерно-екологічну експертизу, за результатами проведення якої складено висновок експерта № 1144/22-22 від 22.03.2023, яким встановлено, що у грошовому еквіваленті розмір шкоди, завданої державі внаслідок незаконного, як встановлено слідством, вилову 86 раків з водойми, що знаходиться в межах природно-заповідного фонду, становить 117 304,00 грн. Проте, враховуючи те, що, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, раки були випущені назад у водойму, а також відповідно до листа Інституту рибного господарства від 13.12.2022 № 510-12/22 «випуск до природного середовища річкових раків у живому вигляді нівелював негативні наслідки їх незаконного вилучення, тобто з біологічної точки зору шкода для популяції раків мала тимчасовий характер», остаточне вирішення питання щодо завдання збитків потребує правової кваліфікації. Враховуючи лист Інституту рибного господарства від 13.12.2022 № 510-12/22, оцінити істотність шкоди, завданої в результаті незаконного вилову 86 раків з водойми, що знаходиться в межах природно-заповідного фонду за критеріями, визначеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», відповідно до якого зазначено, що «на те, що шкода не є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослим або риби чи тварин, вилов яких заборонено тощо», не вбачається за можливе.
Постановою дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Хом`юка С.В. від 29.06.2023, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022212050000104 від 11.11.2022 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Про закриття кримінального провадження дізнавач сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Хом`юк С. повідомляв Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області листом вих. № 11340/24/7-23 від 10.08.2023.
28.06.2023 прокурором Тернопільської окружної прокуратури Лучкою І. складено висновок № 50-67-187вн-23 про наявність підстав для застосування представницьких повноважень поза межами кримінального провадження № 4202221205000104 від 11.11.2022, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури Лучки І.В. про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від 28.06.2023 у кримінальному провадженні № 42022212050000104, надано дозвіл прокурору Тернопільської окружної прокуратури Воловник М.В. на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 42022212050000104 від 11.11.2022, за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та на виготовлення необхідних копій матеріалів кримінального провадження, з метою подачі останніх як доказів до позовної заяви при реалізації заходів представницького характеру.
На запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-6992ВИХ-23 від 10.07.2023, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області повідомила, що у Інспекції відсутня інформація про відшкодування ОСОБА_1 шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства в розмірі 117 304 грн. Також, Інспекцією не вживалися заходи досудового врегулювання спору. При цьому, Інспекція не заперечує щодо розгляду питання вжиття заходів представницького характеру у відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зважаючи на обмежене фінансування коштів для сплати судового збору. Крім того, Інспекція надала про реквізити, на які підлягає до зарахування заподіяна шкода. Вказане вбачається із відповіді № 1-1-05-1797 від 14.07.2023.
На запит керівника Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-12032ВИХ-23 від 24.11.2023, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області листом № 1-1-05-3166 від 07.12.2023 повідомила Інспекцією в рамках досудового врегулювання спору на адресу ОСОБА_1 надсилалася досудова вимога № 1/2-6-11-2279 від 07.09.2023 щодо добровільного відшкодування шкоди, яка повернута зі відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Станом на даний час, сума заподіяної шкоди в розмірі 117 304,00 грн залишається невідшкодованою. Інспекція не зверталася до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди. Інспекція не заперечує щодо розгляду питання вжиття заходів представницького характеру у відповідності до вимог ч. 4 ст. 2 3 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, Інспекція надала про реквізити, на які підлягає до зарахування заподіяна шкода. 
До вказаного листа Інспекцією долучено новий розрахунок шкоди заподіяної незаконним виловом раків проведеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Золотько О.А., який проведений відповідно до постановою КМУ від 10.05.2022 № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», згідно з яким розмір шкоди заподіяної незаконним виловом раків ОСОБА_1 становив 117 304,00 грн.
Відповідно до відповіді Державної екологічної інспекції у Тернопільській області № 1-1-05-3253 від 22.12.2023 на запит Тернопільської окружної прокуратури № 50-86-12756ВИХ-23 від 19.12.2023, Інспекцією повторно повідомлено про надіслання досудової вимоги ОСОБА_1 , та інформовано, що примірник досудової вимоги додатково скеровано через послугу обміну короткими текстовими повідомленнями «смс» на закріплений за відповідачем мобільний номер; станом на поточний день, заподіяна сума шкоди в розмірі 117 304,00 грн залишається невідшкодованою.
Листом № 50-86-12839 ВИХ-23 від 22.12.2023 керівник Тернопільської окружної прокуратури Борщевська Г. повідомила Державну екологічну інспекцію у Тернопільській області про те, що з Тернопільською окружною прокуратурою відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з метою захисту інтересів держави будуть вживатися заходи представницького характеру, шляхом подачі позовної заяви до Тернопільського міськрайонного суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства у розмірі 117 304,00 грн.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».
Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
За приписами ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з п. 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття «компетентний орган у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (п. 27 зазначеної постанови).
У даній справі, звертаючись до суду з даним позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, прокурор обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Відповідно до статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, частин першої, другої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути відшкодування майнової шкоди.
Статтею 6 Конституції України встановлено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Відповідно до статті 13 Конституції України, статті 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Частиною першою статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
Статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» та статтею 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. 
За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. 
Згідно абзацу 9 частини другої статті 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.
У частинах другій, четвертій, п`ятій статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» вказано, що відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у перевищенні лімітів та порушенні інших вимог використання природних ресурсів (пункт «ж»). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Відповідно до частини першої статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
У пункті 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, чинного на час виникнення спірних правовідносин вказано, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства.
Згідно Наказу Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за № 269/3562 «Про затвердження Правил любительського і спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», чинного на час виникнення спірних правовідносин, забороняється лов раків у нерестовий період, під час линьки і виношування ікри, а також у темну пору доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) із застосуванням підсвічування. Терміни заборони на лов раків установлюються місцевими органами рибоохорони і доводяться до відома населення через засоби масової інформації (пункт 4.5.).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, відносини в галузі охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення його природних комплексів регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Законом та іншими актами законодавства України.
Згідно статті 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.
Частиною першою статті 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», передбачено, що регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення. Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.
Згідно статей 16, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території природних заповідників (національних природних парків) забороняється будь-яка діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти, а саме, в тому числі мисливство та рибальство (промислове рибальство).
Порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність.
Відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у: а) нецільовому використанні територій та об`єктів природно-заповідного фонду, порушенні вимог проектів створення та організації територій природно-заповідного фонду; б) здійсненні в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон забороненої господарської діяльності; в) організації на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, в їх охоронних зонах господарської діяльності без попереднього здійснення оцінки впливу на довкілля або з порушенням оцінці впливу на довкілля; г) невжитті заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду; д) порушенні строків і порядку розгляду клопотань про створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду; е) порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; є) перевищенні допустимих хімічних, фізичних, біотичних та інших впливів і антропогенних навантажень, порушенні вимог наданих дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду ж) псуванні, пошкодженні чи знищенні природних комплексів територій та об`єктів природно-заповідного фонду та зарезервованих для включення до його складу з) самочинній зміні меж, відведенні територій та об`єктів природно-заповідного фонду для інших потреб. Законодавством України може бути встановлена відповідальність і за інші порушення законодавства про природно-заповідний фонд (стаття 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).
Відповідно до статті 65 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об`єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування чи знищення об`єктів тваринного світу, пошкодження або знищення їх жител та споруд, місць перебування і розмноження; установлено, що індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами проводиться згідно з Порядком проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що додається.
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.
Тобто саме протиправне діяння уже є порушенням та особа, яка його вчинила має нести відповідальність передбачену відповідним законом.
Як встановлено з наявних у матеріалах справи доказів, Тернопільський ландшафтний парк «Загребелля» відносить до природо – заповідного фонду, що підтверджується Положенням про Тернопільський ландшафтний парк «Загребелля», затвердженим розпорядженням Тернопільської міської ради народних депутатів № 570 від 23.06.1994 «Про затвердження меж та Положення Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля»».
Відповідно до інформації із веб – порталу Тернопільського рибоохоронного патруля, у період з 20.08.2022 по 30.09.2022 діяла заборона на вилов раків, у зв`язку із періодом їх линьки. 
Поряд з цим, відповідач ОСОБА_1 05.09.2022 в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», здійснював незаконний вилов 86 раків річкових, руками, з підсвічуванням ліхтариком з телефону, в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2022 у справі № 607/12718/22.
Внаслідок незаконного вилову 86 раків річкових відповідачем ОСОБА_1 було завдано шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 117 304 грн, що підтверджується розрахунком проведеним державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області Золотько О.А.
Судом перевірено вказаний розрахунок та встановлено, що його проведено вірно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 №575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» ((10 664х110/100) х10 = 117 304,00 грн).
Відомості про відшкодування відповідачем ОСОБА_1 завданої ним шкоди на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні.
Доводи відповідача з приводу відсутності завданої ним шкоди навколишньому природному середовищу, оскільки раки були ним випущені назад у водойму у живому стані суд відхиляє та зауважує, що аналіз наведених вище правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для висновку про те, що вилучення водних біоресурсів, у тому числі і раків, із середовища їх перебування є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернуто незаконно вилучений (добутий) біоресурс у середовище свого перебування, чи ні.
Отже, шкода спричиняється не виключно знищенням об`єктів тваринного світу, а також у випадку незаконного вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, незаконного добування.
Вказане узгоджується із висновком Верхового суду викладеним у постанові від 10.01.2017 у справі №541/307/17.
Твердження відповідача про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2022 у справі № 607/12718/22 встановлено відсутність завданої ним шкоди, внаслідок вилову раків, суд до уваги не бере, так як відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Водночас висновки викладені у даній постанові щодо відсутності завданої шкоди не мають для суду преюдиційного значення. 
Суд також вважає посилання відповідача про покладення на нього подвійної відповідальність за одне й те ж правопорушення, помилковим, оскільки ОСОБА_1 постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18.10.2022, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 91 КУпАП та звільнений від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, натомість стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу є компенсацією завданої шкоди, а не повторним притягненням до юридичної відповідальності. 
Відтак, враховуючи, що внаслідок незаконного вилову ОСОБА_1 86 раків річкових в межах Тернопільського ландшафтного парку «Загребелля», було завдано шкоди навколишньому природному середовищу у розмірі 117 304,00 грн, яка на даний час не відшкодована, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернулася керівник Тернопільської окружної прокуратури, а тому, суд вважає, що дані кошти, підлягають до стягнення із ОСОБА_1 .
Пунктом 4 частини 1 ст. 69-1 Бюджетного Кодексу України визначено, що 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.
Пунктом 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного Кодексу України передбачено, що Джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов керівника Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до відповідача ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, підлягає до задоволення у повному обсязі, шляхом стягнення із ОСОБА_1 шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 117 304 грн. з них: 30% в дохід спеціального фонду Державного бюджету України, 50% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської міської територіальної громади, 20% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради. 
Окрім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь Тернопільської обласної прокуратури, слід стягнути 2684 грн сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 268, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов керівника Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1 шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 117 304 грн. (сто сімнадцять тисяч триста чотири) гривні з них: 30% в дохід спеціального фонду Державного бюджету України, 50% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської міської територіальної громади, 20% в дохід спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради на розрахунковий рахунок UA898999980333179331000019751, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача 37977599 в Казначейство України (ЕАП). 
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Тернопільської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення суду складено 09.02.2026. 
Відомості проучасників справи:
Позивач: Керівник Тернопільської окружної прокуратури, адреса місцезнаходження: бульв. Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46001 в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, код ЄДРПОУ 37977693, адреса місцезнаходження: вул. Шашкевича, 3 м. Тернопіль, 46008.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

  Головуючий суддя	Н. Р. Кунець