ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року 
м. Київ

справа № 460/8437/24
адміністративне провадження № К/990/36247/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Яковенка М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (головуючий суддя Гресько О.Р.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2025 року (головуючий суддя Судова-Хомюк Н.М., судді Іщук Л.П., Затолочний В.С.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів,
У С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» (далі - ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД») звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА204000/2024/000027/2 від 20 березня 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2024/000037 від 20 березня 2024 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2025 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2024/000037 від 20 березня 2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UА204000/2024/000027/2 від 20 березня 2024 року. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД" суму судового збору у розмірі 29116 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці.
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Рівненська митниця звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Ухвалою Верховного Суду від 9 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2025 року. Витребувано з Рівненського окружного адміністративного суду справу.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судового рішення, зазначеного у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами норм процесуального права.
Зокрема у касаційній скарзі митний орган посилається на те, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів сума донарахованих митних платежів становить 1739200,10 грн.
Також згідно позовної заяви у справі, що розглядається, ціна позову визначена позивачем у розмірі 1739200,10 грн.
Відповідно до статті 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
За приписами частини четвертої статті 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах, зокрема, щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2024 року дану адміністративну справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
Ухвалою від 16 грудня 2024 року Рівненським окружним адміністративним судом у задоволенні клопотання Рівненської митниці про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження відмовлено та вказано, що справа не підпадає під вимоги частини четвертої статті 12 КАС України.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року за апеляційною скаргою Рівненської митниці у справі №460/8437/24 відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Скаржник зазначає, що оскільки ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №460/8437/24 про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи у порядку письмового провадження прийнятті в один день - 18 лютого 2025 року, то Рівненську митницю позбавлено можливості на направлення клопотання про розгляд справи у суді апеляційної інстанції в порядку загального позовного провадження.
Крім того, позивач у касаційній скарзі посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваного рішення від 16 грудня 2024 року та постанови від 6 серпня 2025 року, в порушення вимог статті 242 КАС України не враховано норми матеріального права, а саме згідно частини першої статті 257 Митного кодексу України (далі - МК України), декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
В силу приписів пункту 2 частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно частини другої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
В силу приписів частини дев`ятої статті 58 МК України, розрахунки згідно із методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, робиться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
За митною декларацією (далі - МД) від 11 березня 2024 року №24UA204150001047U8 декларантом ФОП ОСОБА_1 , на підставі договорів про надання послуг митного брокера від 21 листопада 2023 року №1 та від 22 грудня 2023 року № 2, заявлено до митного оформлення товар «Керамічний пропант». Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом на підставі положень статті 58 МК України.
При проведенні, у відповідності до положень статті 54 МК України, контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено наступне.
Відповідно до відомостей коносаменту від 23 листопада 2023 року №ZHWE23110107 портом відвантаження товарів є XINGANG. При цьому, згідно комерційного рахунку від 11 жовтня 2023 року №TT20231011 ціна товару сформована на комерційних умовах поставки FOB TIANJIN (CN), що не кореспондується із відомостями коносаменту від 23 листопада 2023 року №ZHWE23110107.
Відповідно до відомостей коносаменту від 23 листопада 2023 року №ZHWE23110107 портом призначення товарів є GDANSK. Разом з тим, згідно залізничних накладних від 4 березня 2024 року №05549, №05550 транспортування товарів залізничними шляхами здійснено за маршрутом Славков-Хрубешов-Ізов-Клевань. При цьому, не надано транспортних документів за маршрутом перевезення товарів з GDANSK до Славков. 
Комерційний рахунок від 11 жовтня 2023 року №TT20231011 не містить відомостей про реквізити зовнішньоекономічної угоди. Також, відомості стосовно умов оплати не відповідають у повній мірі умовам Специфікації від 11 жовтня 2023 року №1.
До митного оформлення для підтвердження додатково понесених витрат надано Довідку про транспортно - експедиційні витрати від 2 лютого 2024 року №02.02 24-1КТ941012. Разом з тим, до митного оформлення не надано сканкопії Договору на транспортно-експедиційне обслуговування, реквізити якого зазначені у графі 44 митної декларації - від 13 жовтня 2023 року № 13/10/23-ФРДФ. Довідка про транспортно-експедиційні витрати від 2 лютого 2024 року №02.02 24-1КТ941012 не містить відомості про розмір винагороди експедитора за організацію перевезення товарів за усім маршрутом слідування, що є відповідно до положень статті 58 МК України складовою митної вартості товарів, та яка не включена до визначеної декларантом митної вартості товару заявленої згідно митної декларації.
При цьому, документів, визначених положеннями наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 для підтвердження транспортно-експедиційних витрат, не надано.
Залізничні накладні від 4 березня 2024 року №05549, №05550 містить відомості про транзитні митні декларації, які до митного оформлення не надано.
На думку скаржника, вище вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.
З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи.
Також, декларанту надано консультацію стосовно рівня вартості товару, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованого товару. 
За результатом опрацювання додатково наданих, в межах частини 3 статті 53 Митного кодексу України, позивачем документів на вимогу посадової особи Рівненської митниці, встановлено наступне.
Додатково наданий рахунок від 24 січня 2024 року №24010076 та довідка про транспортно- експедиційні витрати від 2 лютого 2024 № 02.02 24-1КТ941012 містять відомості про транспортно-експедиційне обслуговування на митній території України у розмірі 57 742,20 грн, які до митної вартості товару також не включені.
Додатково надано Додаток №01 до договору транспортного експедирування від 13 жовтня 2023 року №13/10/23-ФРДФ, що містить відомості про узгоджену вартість послуг та перелік таких послуг, що надаються ТОВ «КТЛ Україна» для ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД», які не кореспондуються із переліком послуг, вартість яких зазначена у додатково наданих рахунках від 6 грудня 2023 року №23120010, від 19 січня 2024 року №24010040, від 24 січня 2024 року №24010076.
Додатково надані транзитні митні декларації Республіки Польща містять відомості про відправника товару - HI-SPEED INTERNATIONAL TRADE CO LTD (Китай), який до митного оформлення не заявлено та відомості про якого відсутні у поданих до митної декларації документах.
Внаслідок вище викладеного, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20 березня 2024 року №UA204000/2024/000027/2.
Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом за митними деклараціями від 1 березня 2024 року №24UA100180002764U5, від 18 серпня 2023 року №23UA100350442181U7 - 0,62дол.США/кг.
Справа № 460/8437/24 надійшла до Верховного Суду 23 жовтня 2025 року.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» та китайською компанією GONGYI CITY TONTEN ABRASIVE CO., LTD (Постачальник) 11 жовтня 2023 року укладено контракт №11102023, за умовами якого позивач купує продукцію, вироблену постачальником, назва, кількість і ціна якої визначається в інвойсі або проформі-інвойс (розділ 1 контракту).
У пунктах 3.1, 4.1 та 4.2 вказаного контракту сторони узгодили, що умови поставки зазначаються в рахунку-фактурі або рахунку-проформі згідно з останніми редакціями Інкотермс. Ціна за кожну одиницю товару буде визначатися в інвойсі (рахунку-фактурі). Сума контракту буде складатися з усіх інвойсів на кожну поставку товару.
Пунктами 5.1-5.2 контракту передбачено, що 50% вартості товару сплачується банківським переказом на рахунок постачальника у вигляді передоплати. Решту 50% покупець зобов`язаний оплатити перед відвантаженням товару з заводу. Оплата за продукцію повинна бути здійснена в доларах США.
До узгодженого терміну (25-30 робочих днів після отримання 50% передоплати) товар повинен бути виготовлений відповідно до умов контракту, протестований, упакований, маркований і поставлений на умовах FOB Інкотермс. Термін поставки не повинен перевищувати 30 днів з дня отримання платежу банком постачальника.
За додатковою угодою допускаються інші умови оплати, які повинні бути підтверджені у письмовій формі в інвойсі або проформі інвойсу (пункт 5.3 контракту).
11 жовтня 2023 року сторонами складено та підписано специфікацію № 1 до контракту, якою узгоджено вид товару, що постачається, його вартість, кількість та умови оплати: пропан 20/40 класу А, кількість 1000 тонн, ціна за тонну 397,60 доларів США, загальна сума поставки 397600 доларів США.
Пунктом 2 специфікації визначено, що постачання товару здійснюється на умовах: FOB Tianjin, відповідно до Правил ICC щодо використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі «Інкотермс 2020».
У пункті 3 специфікації сторони зазначили, що покупець зобов`язаний оплатити загальну вартість товару, у такі строки та в такому порядку: протягом 15 банківських днів з моменту розміщення замовлення, покупець зобов`язаний сплатити грошові кошти у сумі 197500 доларів США, що становить 49% від загальної вартості товару, у вигляді передоплати; 51% вартості товару у сумі 200100 доларів США, покупець зобов`язаний оплатити після виробництва партії в повному обсязі замовлення.
На виконання умов договору та специфікації, 17 жовтня 2023 року Покупець оплатив 49% вартості товару у сумі 197500 доларів США, що підтверджується Swift-повідомленням, номер транзакції 231017/000219724.
2 листопада 2023 року позивач оплатив решту 51% вартості товару у сумі 200100 доларів США, що підтверджується Swift-повідомленням, номер транзакції 2311102/000222238.
11 жовтня 2023 року китайською компанією GONGYI CITY TONTEN ABRASIVE CO., LTD складено рахунок-фактуру (інвойс) №ТТ20231011 на поставку покупцю першої партії керамічного пропану, у кількості 1000 тонн, загальною вартістю 397600 доларів США. Також, цього числа складено пакувальний лист №ТТ20231011.
Транспортно-експедиційне обслуговування вантажу здійснювало ТОВ «КТЛ Україна» на підставі укладеного з ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» Договору транспортного експедирування № 13/10/23-ФРДВ від 13 жовтня 2023 року.
Згідно з пунктом 2.1 вказаного договору, експедитор за оплату та за рахунок клієнта надає останньому комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів клієнта від місця, зазначеного клієнтом, до місця призначення різними видами транспорту за обумовленим маршрутом.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що надання послуг здійснюється на підставі заявки клієнта на кожен конкретний вид логістичних послуг та є невід`ємною частиною цього договору.
З метою перевезення керамічного пропану, у кількості 1000 тонн з порту навантаження TIANJIN (КИТАЙ) до пункту призначення - КЛЕВАНЬ (УКРАЇНА), сторонами експедиторського договору підписано заявку-додаток № 01, в якій сторонами узгоджено вартість експедиторських послуг у розмірі 112900 доларів США за доставку вантажу в Україну в 37 контейнерах типу 20DV.
Також сторони домовились, що у вартість експедиторських послуг включається: морський фрахт за маршрутом Tianjin - Cdansk; вивантаження контейнера із судна; локальні портові витрати; оформлення ТІ; залізничний тариф за маршрутом Гданськ-Славкув-Клевань (2*20 на 1 платформі); експедиторська винагорода.
Товар було відправлено в Україну 23 листопада 2023 року суднохідною компанією «Maersk», підтвердженням чого, є домашній коносамент №ZFIWE23110107 та лінійний (експедиторський) коносамент №1КТ941012.
6 грудня 2023 року експедитором TOB «КТ/1 Україна» виставлено ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» рахунок на оплату морського фрахту у розмірі 949540,62 грн, який позивач оплатив згідно платіжної інструкції №1025 від 13 грудня 2023 року. 22 січня 2024 року згідно виставленого експедитором рахунка №24010040 від 19 січня 2024 року позивач доплатив вартість морського фрахту у розмірі 279049,56 грн, що підтверджується платіжною  інструкцією № 85.
24 січня 2024 року ТОВ «КТЛ Україна» виставило ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» рахунок на оплату експедиторських послуг: за організацію міжнародного залізничного перевезення за маршрутом м. Гданськ - митний пост Володимир-Волинський у розмірі 2039766,62 грн; за організацію міжнародного залізничного перевезення за маршрутом митний пост Володимир-Волинський - станція Клевань у розмірі 872312,98 грн; за транспортно-експедиційне обслуговування на митній території України у розмірі 57742,20 грн.
Згідно платіжної інструкції від 1 лютого 2024 року №1118 позивач оплатив вказаний рахунок у загальній сумі 2981370,24 грн. Загальна вартість витрат на перевезення та доставку вантажу в до митної території України склала 3268356,80 грн, що підтверджується довідкою про транспортно-експедиційні витрати № 02.02.24 - 1КТ941012 від 2 лютого 2024 року.
11 березня 2024 року з метою митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг на території України, ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» подано до Рівненської митниці митну декларацію типу ДЕ №24UA204150001047U8. Позивач задекларував митну вартість товару у розмірі 18433 218,43 грн, яка складається з ціни товару за контрактом у розмірі 15164861,60 грн та витрат на його доставку до митної території України - 3268356,80 грн.
Декларантом обраний основний метод визначення митної вартості товару - за ціною контракту.
У декларації митної вартості наведені розрахунки митних платежів, що підлягали сплаті за випуск товарів у вільний обіг на території України, зокрема: 10% мита на товари у розмірі 1843321,84 грн; 20% податку на додану вартість у розмірі 4055308,05 грн.
До вказаної митної декларації декларантом долучено наступні документи: зовнішньоекономічний контракт про поставку №11102023 від 11 жовтня 2023 року; специфікація до контракту №1 від 11 жовтня 2023 року; пакувальний лист №ТТ20231011 від 11 жовтня 2023 року; рахунок фактура (інвойс) №ТТ20231011 від 11 жовтня 2023 року; документ, що підтверджує оплату товару №000219724 від 17 жовтня 2023 року; документ, що підтверджує оплату товару №000222238 від 2 листопада 2023 року; копія митної декларації країни відправлення №021720230000294436 від 20 листопада 2023 року; коносамент (Bill of lading) №ZHWE23110107 від 23 листопада 2023 року; договір транспортного експедирування №13/10/2023-ФРДФ від 13 жовтня 2023 року; заявку на перевезення вантажу №01 від 13 жовтня 2023 року; рахунок на оплату транспортних послуг №23120010 від 6 грудня 2023 року; рахунок на оплату транспортних послуг №24010040 від 19 січня 2024 року; рахунок на оплату транспортних послуг №24010076 від 24 січня 2024 року; квитанцію про оплату транспортних послуг №1025 від 13 грудня 2023 року; квитанцію про оплату транспортних послуг №85 від 22 січня 2024 року; квитанцію про оплату транспортних послуг №1118 від 1 лютого 2024 року; залізничну накладну на перевезення №05549 від 4 березня 2024 року; залізничну накладну на перевезення №05550 від 4 березня 2024 року; довідку про транспортні витрати №02.02.2024-1КТ941012 від 2 лютого 2024 року; транзитні декларації Республіки Польща - 37 декларацій ТІ від 7 лютого 2024 року; лист-пояснення тотожності назви порту відправки товару Tianjin/Xingang №1203.1 від 12 березня 2024 року; інформаційний лист №б/н від 12 березня 2024 року; лист з посиланням на електронну закупівлю №б/н від 13 березня 2024 року; лист-пояснення щодо здійснення залізничних перевезень на території Польщі №1303/1 від 13 березня 2024 року.
За результатами розгляду декларації з поданими документами, митним органом надіслано декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів, зокрема висновки про якісні та вартісні характеристики, виписку з бухгалтерської документації продавця, транзитні митні декларації, документи, що містять відомості про додатково понесені та договір транспортного експедирування від 13 жовтня 2023 року №13/10/23-ФРДФ, оскільки на думку відповідача, документи, що подані декларантом на підтвердження митної вартості товару містили неточності та розбіжності.
ТОВ «ВОРЛД ФУД ЕНД ФІД» заперечувало наявність розбіжностей у документах, поданих до митного оформлення та надало детальне пояснення з приводу визначення митної вартості товарів за основним методом. При цьому позивачем було зазначено, що для визначення митної вартості товару декларантом надано усі документи, які підтверджують ціну товару та його складові.
За результатами опрацювання поданої позивачем митної декларації та документів, Рівненською митницею від 20 березня 2024 року прийнято: картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2024/000037 та Рішення про коригування митної вартості товарів №UА204000/2024/000027/2, яким митну вартість товару визначено за (6) - резервним методом на рівні 0,62 доларів США /кг.
Не погодившись із прийнятими відповідачем 20 березня 2024 року карткою відмови та рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання їх протиправними та про їх скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є протиправними та підлягають скасуванню прийняті митним органом рішення, оскільки відповідачем не вказано, яка обставина унеможливлює ідентифікувати імпортований товар із супровідними документами та визначити його митну вартість за ціною договору, оскільки така обставина сама по собі не є ані розбіжністю у документах, ані недостатністю документів, поданих для розмитнення, як це визначено статтею 53 МК України. Застосування такої підстави в якості приводу для коригування митної вартості товару є безпідставним та явно необґрунтовано.
Зазначена позиція підтримана Восьмим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення першої та апеляційної інстанцій в межах доводів і вимог касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
Щодо доводів касаційної скарги митного органу про наявність підстав для скасування судових рішень на підставі пункту 2 частини другої статті 353 КАС України, то колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частин першої-третьої статті 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно частини четвертої статті 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України  "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених  частиною першою  статті 266-1  цього Кодексу.
За приписами частини п`ятої статті 12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні  Закону України  "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; 3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 4) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію; 6) оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження; 8) типові справи; 9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині; 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; 11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Водночас, згідно частини другої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Пунктом 4 частини четвертої статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
При цьому, відповідно до частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2024 року про відкриття провадження у справі постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.
Митним органом одночасно із відзивом на позовну заяву подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року відмовлено  у задоволенні клопотання Рівненської митниці про розгляд справи №460/8437/24 за правилами загального позовного провадження.
Вказана ухвала мотивована судом першої інстанції тим, що предмет спору у даній справі не належить до категорій, визначених у частині четвертій статті 12 та частині четвертій статті 257 КАС України. Зокрема Рівненським окружним адміністративним судом вказано, що доводи відповідача, зазначені в обґрунтування необхідності переходу до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження з огляду на те, що різниця між сумами митних платежів до та після коригування оскаржуваним рішенням митної вартості товару, яка становить 1739200,10 грн, була внесена позивачем на рахунок митного органу, не можуть бути враховані судом як обґрунтована підстава для вирішення питання про перехід до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження, оскільки предметом спору у цій справі не є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції також зазначив, що розглядаючи клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження суд дійшов висновку, що у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Колегія суддів касаційної інстанції з наведеними вище висновками судів попередніх інстанцій не погоджується та вважає за необхідне зазначити, що предметом позовних вимог у цій справі є визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 50 МК України визначає цілі використання відомостей про митну вартість товарів, а саме для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених  частиною шостою статті 54  цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За приписами підпункту 4 частини першої статті 266 МК України одним із обов`язків декларанта у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, є сплата митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу X цього Кодексу.
Пунктом 1 частини першої статті 279 МК України встановлено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.
Відповідно до підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України), об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.
Згідно з частиною першою пункту 190.1 статті 190 К України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що митна вартість товару для декларанта є базою оподаткування податком на додану вартість та митними платежами. При цьому на митні органи, з метою виконання та досягнення митних цілей, покладено функціональні обов`язки з контролю за правильністю визначення платником митної вартості товарів. Якщо за наслідками такого контролю встановлено, що митна вартість визначена не правильно, митний орган приймає рішення про коригування митної вартості, внаслідок прийняття якого пропорційно змінюється і розмір належних до сплати митних платежів та податку на додану вартість.
Таким чином, сама по собі визначена у рішенні контролюючого органу митна вартість товару безпосередньо не впливає на майновий стан декларанта. Майновий інтерес для нього складає той розмір митних платежів та інших податків, який він має доплатити порівняно з розміром таких платежів, визначених на підставі заявленої ним митної вартості товарів при декларуванні. Обсяг грошового (вартісного) виразу зміни складу майна позивача у цих спорах співпадає з сумою різниці митних платежів та інших податків, яку він має доплатити.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі №1.380.2019.001962.
Крім того, у наведеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи. Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно і вимоги до суду щодо оскарження такого рішення спрямовані на захист порушеного права в публічно-правових відносинах саме з метою збереження належного особі майна. 
Оскільки безпосереднім наслідком винесення рішення про коригування митної вартості товарів є зміна складу майна позивача, вимоги про скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, є майновими.
Частиною першою статті 303 МК України передбачено, що у разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються в порядку та строки, визначені  Податковим кодексом України.
Тобто суб`єктом владних повноважень на підставі рішення про коригування митної вартості товарів може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів з позивача.
З огляду на вище викладене, колегія суддів касаційної інстанції вказує на помилковість висновку судів попередніх інстанцій про те, що предметом спору у цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого не може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, а тому спір у даній справі не належить до категорій, визначених у частині четвертій статті 12 та частині четвертій статті 257 КАС України.
Таким чином, доводи касаційної скарги митного органу у наведеній частині щодо помилкового розгляду цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження є обґрунтованими.
Також у касаційній скарзі митний орган як на підставу для скасування оскаржуваних судових рішень посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та зазначає, що останній був позбавлений права приймати участь у судових засіданнях та надати відповідні докази та пояснення щодо правомірності прийняття оскаржуваних позивачем рішень суб`єкта владних повноважень.
Так, як вбачається з матеріалів справи, згідно ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2024 року дану адміністративну справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
Ухвалою від 16 грудня 2024 року Рівненським окружним адміністративним судом у задоволенні клопотання Рівненської митниці про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження відмовлено та вказано, що справа не підпадає під вимоги частини четвертої статті 12 КАС України та в цей же день судом першої інстанції прийнято рішення по суті позовних вимог.
Крім того, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року за апеляційною скаргою Рівненської митниці у справі №460/8437/24 відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Водночас, ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №460/8437/24 про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи у порядку письмового провадження прийнятті в один день - 18 лютого 2025 року, то Рівненську митницю позбавлено можливості на направлення клопотання про розгляд справи у суді апеляційної інстанції в порядку загального позовного провадження.
Тобто вказані обставини свідчать, що судами попередніх інстанцій було позбавлено можливості надати відповідні клопотання про розгляд справи за участю Рівненської митниці у судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведеним вимогам процесуального закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Враховуючи наведене, перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, колегія суддів встановила порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини четвертої статті 353 КАС України, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За наведених обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновків, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню повністю, із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Рівненської митниці задоволено частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2025 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О.В.Білоус
Судді                                                                                                     Н.Є.Блажівська
                                                                                                    М.М.Яковенко