Справа № 308/1656/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді – Данко В.Й.,
за участю секретаря судового засідання – Павлюх Л.М.,
з участю представника заявника – Жук Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жук Лариса Борисівна, де заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жук Л.Б., звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.
В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 07.09.2007 року уклали шлюб з ОСОБА_2 . В шлюбі народилось четверо дітей: Козьменко Альона 22.02.2008 року, ОСОБА_3 09.09.20214 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сім`я була зареєстрована та проживала: АДРЕСА_1 
Після повномасштабного вторгнення були змушені покинути місце проживання та переїхали в листопаді 2024року до м. Ужгород.
На сьогоднішній день ОСОБА_1 проживає з дітьми, та чоловіком в АДРЕСА_2 . Остання неодноразово потерпала від домашнього насильства зі сторони свого чоловіка. Чоловік систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство, завдав побоїв, принижував її честь та гідність, при цьому діти були свідками. Останньою крапкою стало нанесення легких тілесних ушкоджень 25.10 2025 року в присутності неповнолітніх дітей.
ОСОБА_1 неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів. 26.10.2025 року такі дії зафіксовані працівникам поліції, за наслідками розгляду звернення складено протокол серії ГП № 119177 за ч.2 ст.173-8 КУпАП та протокол серії ВАД №570802 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Ужгородським міськрайонним судом винесено постанову від 08.12.2025 (справа 308/15884/25), згідно якої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винним у вчиненні даних правопорушень. Однак погрози та психологічний тиск зі сторони кривдника не припинилися. Будучи у безвихідній ситуації, переляканою та переживаючи за своїх дітей 26.10.2025 звернулася до Ужгородського міського центру соціальних служб ДСП УМР за допомогою. Даний центр скерував потерпілих до БВПД для подальшого вирішення проблеми від домашнього насильства з боку чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі наведеного та з метою запобігання домашньому насильству ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо:
- перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 
- наближення на 50м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 
- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , не переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
- ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 ,або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Представник заявника – ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву про видачу обмежувального припису підтримала та просила задовольнити.
Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, 07.09.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб.
У даному шлюбі народилося четверо дітей, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 03.11.2025 № 2106-5003866651.
ОСОБА_1 неодноразово потерпала від домашнього насильства з боку чоловіка – ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на звернення про надання інформації №160550-2025 від 04.12.2025 року, довідкою про результати проведення перевірки звернення від гр. ОСОБА_1 №31199/106/25-2025 від 24.11.2025 року, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2025 року у справі №308/15884/25, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 
Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи, які мають спільну дитину (дітей).
Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявник посилається на те, що ОСОБА_2 неодноразово застосовував до неї фізичне і психологічне насильство, в тому числі в присутності їхніх неповнолітніх дітей, про що нею неодноразово викликалися працівники поліції для захисту від домашнього насильства.
Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені ОСОБА_1 у заяві обставини, дії ОСОБА_2 по відношенню до заявника є проявом фізичного та психологічного насильства.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.
При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.
Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.
Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).
З матеріалів справи вбачається, що заявник є постраждалою від дій заінтересованої особи, що мають ознаки домашнього насильства.
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Суд розцінює вищенаведені дії ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 як прояв фізичного та психологічного насильства.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства фізичного характеру щодо заявника, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.
Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жук Лариса Борисівна, де заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження: 
1.заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_3 .
2.заборонити ОСОБА_2 наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
3.заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, не відомому ОСОБА_2 , не переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.
4.заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Карпатської України, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, Ужгород, Закарпатська область).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05 лютого 2026 року.

Суддя   В.Й. Данко