ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
22 січня 2026 року м. Чернівці 

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
з участю секретаря   ОСОБА_4 
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05.11.2025 року в кримінальному провадженні №12024262020004414 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Коновка, Кельменецького району, Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, ветерана війни, раніше не судимого,
обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, - 
У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.3 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 9000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153000 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у виді застави та покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; з`являтися за першою вимогою до прокурора чи суду.
Після набрання вироку законної сили, частину застави в розмірі 100 000 гривень, внесену 05.05.2025 року ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, звернути в дохід держави шляхом перерахування Національному банку України на потреби ЗСУ для цілей оборони України.
Частину застави в розмірі 200 000 гривень, внесену 05.05.2025 року Піжик Яною 
ЄУНСС 715/1386/25 НП 11кп/822/418/25 головуючий у 1 інстанції  
ОСОБА_10 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, повернути ОСОБА_11 . 
Вирішено долю речових доказів. 
Згідно вироку суду, у період часу з 20 грудня 2024 року по 21 грудня 2024 року ОСОБА_6 підшукав одного чоловіка призовного віку з числа громадян України, який бажав незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 . 
21 грудня 2024 року, ОСОБА_12 , за попередньою домовленістю, в першій половині дня зустрівся із ОСОБА_6 в межах Подільського району м. Київ, де останній обумовив порядок незаконного переправлення через державний кордон України, та узгодив із ним оплату за ці послуги, яка становила 11500 доларів США.
Цього ж дня, ввечері, перебуваючи неподалік ТЦ «Blockbuster», що по вул. С. Бандери, 36, м. Київ, ОСОБА_12 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 11000 доларів США, після чого ОСОБА_6 надав військовий одяг для безперешкодного прибуття до м. Чернівці ОСОБА_12 , сказав останньому на поїзді 22.12.2024 року поїхати до м. Чернівці, де на наступний день, на залізничному вокзалі повинен був його зустріти.
23 грудня 2024 року о 08.00 год. ОСОБА_12 прибув до м. Чернівці, де на залізничному вокзалі його зустрів ОСОБА_6 на транспортному засобі марки «Audi», темно-сірого кольору. В салоні даного авто ОСОБА_12 додатково передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США, після чого вони поїхали до автозаправної станції «Steels», що по вул. Гагаріна, 29Б, м. Чернівці. Там їх очікувала невстановлена особа на транспортному засобі «Mersedes Vito», якій ОСОБА_6 передав 11000 доларів США, а також у вказаний автомобіль за вказівкою обвинуваченого пересів ОСОБА_12 .
В подальшому, невстановлена особа, діючи у відповідності до узгодженого плану із ОСОБА_6 , використовуючи транспортний засіб марки «Mersedes Vito», чорного кольору здійснив перевезення ОСОБА_12 до готелю «Gold Georg Palace», що по вул. Ентузіастів, 3Г, м. Чернівці, звідки близько 14.30 год. вони вирушили в напрямку місця перетину державного кордону.
В подальшому, в межах населеного пункту с. Годилів Чернівецького району Чернівецької області, невстановлена особа провела інструктаж та надала поради ОСОБА_12 , щодо незаконного переправлення через державний кордон України, здійснив зупинку та ОСОБА_12 пересів до невстановленої особи на транспортному засобі марки «Sitroen».
Прибувши до населеного пункту Глибока Чернівецького району, невстановлена особа на транспортному засобі марки «Sitroen», в салоні якого знаходився ОСОБА_12 , зупинився неподалік стадіону, в межах вказаного населеного пункту, де вони очікували близько години, після чого продовжили рух в напрямку державного кордону.
У невстановлений в ході досудового розслідування час 23 грудня 2024 року, в невстановленому місці невстановленого населеного пункту, водій транспортного засобу марки «Sitroen» зупинився та вказав ОСОБА_12 пересісти в припаркований невстановлений транспортний засіб білого кольору, в салоні якого на той момент знаходилось троє невстановлених осіб, двоє з яких були в балаклавах, та одна особа чоловічої статі, яка також мала намір перетнути державний кордон України. Тоді вони продовжили рух в напрямку державного кордону, де у невстановленому місці здійснили зупинку та невстановлена особа, яка проводила ОСОБА_12 та невстановлену особу до державного кордону, вказала подальший напрямок їх руху до місця перетину.
Близько 19.50 год. 23 грудня 2024 року в напрямку 824 прикордонного знаку у межах с. Багринівка Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_12 було затримано на відстані 10 метрів від державного кордону прикордонним нарядом НОМЕР_1 прикордонного загону.
Не погоджуючись з вказаним вироком в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язану з наданням логістичних послуг та перевезенням пасажирів і вантажів строком на 3 роки, з конфіскацією майна, за виключенням житла. 
Не оспорюючи наявності підстав для застосування при призначенні основного покарання положень ст. 69 КК України, вважає, що призначене обвинуваченому основне покарання у виді штрафу не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. 
Вказував, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 за попередньою змовою осіб, у період дії воєнного стану, за грошову винагороду вчинив умисний тяжкий корисливий злочин у сфері недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації. Тобто сприяв військовозобов`язаному чоловіку у протиправному, незаконному перетині державного кордону України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність скоєного діяння. 
Зазначав, що суд обґрунтував підстави для застосування ст. 69 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі, однак не навів мотивів щодо не призначення додаткових покарань, що, на його думку, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. 
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, ОСОБА_6 та його захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 332 КК України, ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та не оспорюються апелянтом. 
А тому колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.
Апеляційним судом встановлено, що у період часу з 20 грудня 2024 року по 21 грудня 2024 року ОСОБА_6 підшукав одного чоловіка призовного віку з числа громадян України, який бажав незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 . 
21 грудня 2024 року, ОСОБА_12 , за попередньою домовленістю, в першій половині дня зустрівся із ОСОБА_6 в межах Подільського району м. Київ, де останній обумовив порядок незаконного переправлення через державний кордон України, та узгодив із ним оплату за ці послуги, яка становила 11500 доларів США.
Цього ж дня, ввечері, перебуваючи неподалік ТЦ «Blockbuster», що по вул. С. Бандери, 36, м. Київ, ОСОБА_12 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 11000 доларів США, після чого ОСОБА_6 надав військовий одяг для безперешкодного прибуття до м. Чернівці ОСОБА_12 , сказав останньому на поїзді 22.12.2024 року поїхати до м. Чернівці, де на наступний день, на залізничному вокзалі повинен був його зустріти.
23 грудня 2024 року о 08.00 год. ОСОБА_14 прибув до м. Чернівці, де на залізничному вокзалі його зустрів ОСОБА_6 на транспортному засобі марки «Audi», темно-сірого кольору. В салоні даного авто ОСОБА_12 додатково передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США, після чого вони поїхали до автозаправної станції «Steels», що по вул. Гагаріна, 29Б, м. Чернівці. Там їх очікувала невстановлена особа на транспортному засобі «Mersedes Vito», якій ОСОБА_6 передав 11000 доларів США, а також у вказаний автомобіль за вказівкою обвинуваченого пересів ОСОБА_12 .
В подальшому, невстановлена особа, діючи у відповідності до узгодженого плану із ОСОБА_6 , використовуючи транспортний засіб марки «Mersedes Vito», чорного кольору здійснив перевезення ОСОБА_12 до готелю «Gold Georg Palace», що по вул. Ентузіастів, 3Г, м. Чернівці, звідки близько 14.30 год. вони вирушили в напрямку місця перетину державного кордону.
В подальшому, в межах населеного пункту с. Годилів Чернівецького району Чернівецької області, невстановлена особа провела інструктаж та надала поради ОСОБА_12 , щодо незаконного переправлення через державний кордон України, здійснив зупинку та ОСОБА_12 пересів до невстановленої особи на транспортному засобі марки «Sitroen».
Прибувши до населеного пункту Глибока Чернівецького району, невстановлена особа на транспортному засобі марки «Sitroen», в салоні якого знаходився ОСОБА_12 , зупинився неподалік стадіону, в межах вказаного населеного пункту, де вони очікували близько години, після чого продовжили рух в напрямку державного кордону.
У невстановлений в ході досудового розслідування час 23 грудня 2024 року, в невстановленому місці невстановленого населеного пункту, водій транспортного засобу марки «Sitroen» зупинився та вказав ОСОБА_12 пересісти в припаркований невстановлений транспортний засіб білого кольору, в салоні якого на той момент знаходилось троє невстановлених осіб, двоє з яких були в балаклавах, та одна особа чоловічої статі, яка також мала намір перетнути державний кордон України. Тоді вони продовжили рух в напрямку державного кордону, де у невстановленому місці здійснили зупинку та невстановлена особа, яка проводила ОСОБА_12 та невстановлену особу до державного кордону, вказала подальший напрямок їх руху до місця перетину.
Близько 19.50 год. 23 грудня 2024 року в напрямку 824 прикордонного знаку у межах с. Багринівка Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_12 було затримано на відстані 10 метрів від державного кордону прикордонним нарядом НОМЕР_1 прикордонного загону.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного вироку суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог закону.
 Що стосується правильності та законності призначеного ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даному випадку допустив порушення вимог Закону про кримінальну відповідальність.
Так, відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до санкції ст.332 ч.3 КК України, за вчинення вказаного кримінального правопорушення законодавець передбачив можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, урахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, прийшов до висновку про можливість призначення останньому основного покарання із застосуванням ст.69 КК України та перейшов до іншого покарання, яке не зазначено в санкції ч.3 ст.332 КК України і призначив останньому покарання у виді штрафу.
Разом з тим, суд у вироку не обґрунтував мотиви не призначення додаткових покарань, передбачених санкцією ч.3 ст.332 КК України, які є безальтернативними.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застросуванню.
Оскільки суд не призначив обвинуваченому додаткові покарання, передбачені санкцією ч.3 ст.332 КК України та не умотивував своє рішення в цій частині, твердження прокурора про порушення судом вимог закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні оскаржуваного вироку є обґрунтованим.
А тому оскаржуваний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно скасувати і ухвалити новий вирок.
Що ж стосується вимог прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 основного покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтовані, оскільки в даному випадку суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 основного покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу. При цьому суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, має поранення, нагороджений відзнакою МО України медаллю «Захиснику України», раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, він та заставодавець ОСОБА_9 погодились на перерахування на потреби СЗУ частини застави в розмірі 100000 грн. Також колегія суддів враховує і те, що інші особи, які приймали активну участь в незаконному переправленні свідка ОСОБА_12 через державний кордон поза пунктами пропуску за грошову винагороду, на даний час не встановлені і не притягнуті до відповідальності. А тому колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_6 за таких обставин основного покарання у виді позбавлення волі буде несправедливим внаслідок суворості.
За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.
При призначенні покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, які зазначені у вироку суду першої та наведені вище, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому колегія суддів визнає те, що він є учасником бойових дій, приймав активну участь у захисті незалежності України від збройної агресії російських військ, повністю визнав свою вину у вчиненому, має поранення, нагороджений відзнакою МО України медаллю «Захиснику України» і вважає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та необхідністю призначення обвинуваченому основного покарання із застосуванням ст.69 КК України і призначення останньому покарання, яке не зазначено в санкції ч.3 ст.332 КК України, а саме у виді штрафу.
На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст.332 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 9000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153000 з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг та перевезенням пасажирів в прикордонних районах України строком на три роки та з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий       ОСОБА_1 
Судді        ОСОБА_2 
ОСОБА_3 

Копія. Згідно з оригіналом: суддя