ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/3438/21 
Номер провадження 22-ц/816/237/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Савочки Андрія Миколайовича на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року, ухваленого в м. Охтирка в складі судді Сидоренка Р.В., -

в с т а н о в и в :

31 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про реальний поділ нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з групи нежитлових приміщень: нежитлового приміщення «5» - площею 18,4 кв.м; коридору «6» - площею 7,2 кв.м; нежитлового приміщення «7» - площею 16,9 кв.м; нежитлового приміщення «8» - площею 19,0 кв.м; нежитлового приміщення «8а» - площею 25,0 кв.м; веранди «V» - площею 12,2 кв.м, виділення в натурі 1/2 частини нежитлового приміщення у вигляді веранди «V» - площею 12,2 кв.м, нежитлового приміщення «5» - площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення «8» - площею 19,0 кв.м, загальною площею – 49,6 кв.м, припинення режиму спільної часткової власності на приміщення з моменту розподілу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить по 1/2 нежитлового приміщення, реальний поділ якого не проведений, земельна ділянка не приватизована. Також заявниці належить нежитлове приміщення магазину (літ. «А»), площею 53,6 кв.м, яке безпосередньо межує з нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 . Відповідач фактично одноосібно використовує спірне приміщення у власній господарській діяльності, самостійно визначає спосіб та порядок користування всім приміщенням, здійснює в ньому перепланування та переобладнання, а право власності на належну позивачці частину приміщення відповідачем ігнорується. В позасудовому порядку вирішити питання реального поділу майна не виявилося можливим, а тому просить поділити нерухоме майно так, щоб їй було виділено частину, яка безпосередньо межує з приміщенням, що належить їй одноособово. Такий спосіб надасть можливість окремого господарювання всім співвласникам та після поділу утворить два окремі рівнозначні приміщення з врахуванням доцільного та раціонального порядку їх використання власниками.
23 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про реальний поділ нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з групи нежитлових приміщень: нежитлового приміщення «5» - площею 18,4 кв.м; коридору «6» - площею 7,2 кв.м; нежитлового приміщення «7» - площею 16,9 кв.м; нежитлового приміщення «8» - площею 19,0 кв.м; нежитлового приміщення «8а» - площею 25,0 кв.м; веранди «V» - площею 12,2 кв.м, виділити 1/2 частину цього нежитлового приміщення у вигляді: веранди «V» - площею 12,2 кв.м, нежитлового приміщення «5» - площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення «8» - площею 19,0 кв.м, загальною площею – 49,6 кв.м, визнати право власності на вказані приміщення та припинити режим спільної часткової власності на вказане приміщення з часу розподілу.
Зустрічні вимоги мотивовані тим, що сторонам належить по 1/2 частини спірного нежитлового приміщення, загальною площею 99,1 кв.м. Після придбання приміщення сторони досягнули усної домовленості про порядок користування ним. Зокрема, позивач використовує ту частину приміщення, яку він просить виділити, переніс у нього станки, за домовленістю і згодою відповідачки за власний рахунок побудував цегляну стіну, якою розділив приміщення (зараз це основне приміщення площею 19,0 кв.м). ОСОБА_1 поставила замок у двері, які ведуть у відведену їй частину приміщення, доступу до якого ОСОБА_2 не мав і не має. Ремонт у своїй частині ОСОБА_1 не робила. З березня 2020 року позивачем залито бетоном підлогу площею близько 40 кв.м товщиною 50 см, до приміщення підведене електричне живлення напругою 380 вольт (витрачено близько 38000 грн), встановлена свердловина для води глибиною 20 м (витрачено близько 20000 грн), встановлена електрична проводка (витрачено близько 30000 грн), встановлена повітряна магістраль від компресора (витрачено близько 5000 грн), оздоблено стіни плитами USВ (витрачено близько 5 000 грн), встановлені вікно та двері (витрачено близько 6000 грн), на вулиці під`їзд обладнаний плиткою тротуарною площею біля 20 кв.м, встановлено рекламний щит (вартістю близько 800 грн). Основна частина вказаних робіт була виконана до початку літа 2020 року. Влітку 2020 року після виготовлення бетонної підлоги було встановлено 5 станків. При цьому виникла необхідність у демонтажі дверей та вікна. Приміщення було обладнано системою відеоспостереження вартість близько 5000 грн. Також в приміщенні встановлено ванну для перевірки шин, меблі, слюсарний стіл з верстаком, обладнання робочої зони, двері на пожежний вихід вартістю близько 2000 грн. Маючи намір здійснити реальний поділ майна, позивач замовив у ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз» технічний паспорт на нежитлові приміщення і 30 березня 2020 року він був виготовлений, проте через пандемію коронавірусу позивач не зміг продовжити оформлення права власності своєї частини. Також зазначає, що приміщення, яке межує з частиною спірного нежитлового приміщення та яке 12 березня 2020 року придбала у власність ОСОБА_1 , тривалий час використовував ОСОБА_2 для своєї підприємницької діяльності на підставі договору оренди. Але після придбання цього приміщення ОСОБА_1 , незважаючи на те, що строк договору оренди ще не закінчився, ОСОБА_2 за домовленістю з відповідачкою звільнив орендоване приміщення. Вказує, що звернень з боку ОСОБА_1 про реальний поділ приміщення в позасудовому порядку не надходило.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Позов ОСОБА_2 задоволений.
Здійснено поділ в натурі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Виділено ОСОБА_1 в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає варіанту №2 та відображене синім кольором у додатку №3 висновку експерта від 05 липня 2024 року №315 Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», виділивши в нежитловому приміщенні: приміщення «6» площею 7,2 кв.м; приміщення «7» площею 16,9 кв.м; приміщення «8а» площею 25,0 кв.м, загальною площею 49,1 кв.м.
Виділено ОСОБА_2 в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що відображене синім кольором у додатку №4 висновку експерта від 05 липня 2024 року №315 Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», виділивши в нежитловому приміщенні: приміщення «5» площею 18,4 кв.м; приміщення «8» площею 19,0 кв.м; веранда «V» площею 12,2 кв.м, загальною площею 49,6 кв.м.
За необхідності передбачити обладнання виділених частин нежитлового приміщення самостійними системами опалення, електропостачання, водопостачання та водовідведення, іншими інженерними системами.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 340 грн.
Припинене право спільної часткової власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в зв`язку з виділом останнім в натурі по 1/2 частини зазначеного нерухомого майна.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5602,30 грн в рахунок відшкодування судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18069,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Савочка А.М., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що найбільш доцільний та справедливий варіант поділу нерухомого майна відображений жовтим кольором у додатку № 2 висновку експерта від 05 липня 2024 року. Наполягає на тому, що відповідач фактично захопив частину приміщення і організував у ньому станцію технічного обслуговування.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
ОСОБА_2 повідомлений про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даної сторони, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, його позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Савочки А.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частині нежитлового приміщення загальною площею 99,1 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером 5910200000:09:007:00637 (т. 1 а.с. 16-18, 23, 58).
З технічного паспорту на групу нежитлових приміщень № 5, 6, 7, 8, 8а, V станом на 08 липня 2021 року вбачається, що зазначене нежитлове приміщення має такі складові: нежитлове приміщення «5» площею 18,4 кв.м, коридор «6» площею 7,2 кв.м, нежитлове приміщення «7» площею 16,9 кв.м, нежитлове приміщення «8» площею 19,0 кв.м, нежитлове приміщення «8а» площею 25,0 кв.м, веранда «V» площею 12,2 кв.м (т. 1 а.с. 19-22).
Відповідно до звіту про оцінку майна від 30 серпня 2021 року вартість нежитлового приміщення загальною площею 98,7 кв.м в АДРЕСА_1 , становить 95600 грн (т. 1 а.с. 28).
На підтвердження фактичного користування ОСОБА_2 приміщеннями «5», «8», «V» ним надані: фото таблиця, на якій зображено облаштування цих приміщень (а.с. 64-75); технічний паспорт на ці нежитлові приміщення, виготовлений 30.03.2020 на замовлення ОСОБА_2 (а.с. 59-60); товарні чеки, накладні, акт приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг) від 09.04.2020, технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок, комерційні пропозиції (т. 1 а.с. 76-78, 97-100, 138-145).
ОСОБА_1 також належить нежитлове приміщення (магазин) літ. «А» загальною площею 53,6 кв.м та земельна ділянка з кадастровим номером 5910200000:09:007:0015, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7-9).
З договору оренди нерухомого майна від 01 липня 2018 року № 0107/18 вбачається, що до придбання у власність ОСОБА_1 нежитлового приміщення (магазин) літ. «А» загальною площею 53,6 кв.м цим приміщенням користувався (орендував) ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 61-63).
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, види діяльності: роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т. 1 а.с. 24-27).
Відповідно до висновку експерта № 315 від 05 липня 2024 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи на розгляд суду пропонується два найбільш раціональні варіанти виділу в натурі ОСОБА_1 1/2 частини з групи нежитлових приміщень № 5, 6, 7, 8, 8а, V за адресою: АДРЕСА_1 .
При І варіанті виділу 1/2 частки ОСОБА_3 пропонуються наступні приміщення: приміщення «5» площею 18,4 кв.м; приміщення «8» площею 19,0 кв.м; веранда «V» площею 12,2 кв.м. Графічно варіант №1 виділу 1/2 частини з групи нежитлових приміщень 5, 6, 7, 8, 8а, загальною площею 98,7 кв.м, представлений в Додатку 2 до висновку експерта. Межа поділу позначена на плані червоним кольором.
При ІІ варіанті виділу 1/2 частки ОСОБА_3 пропонуються наступні приміщення: приміщення «6» площею 7,2 кв.м; приміщення «7» площею 16,9 кв.м; приміщення «8а» площею 25,0 кв.м. Графічно варіант №2 виділу 1/2 частини з групи нежитлових приміщень 5, 6, 7, 8, 8а, загальною площею 98,7 кв.м, представлений в Додатку 3 до висновку експерта. Межа поділу позначена на плані червоним кольором.
Для усіх визначених варіантів виділу необхідно передбачити обладнання відокремлених частин нежитлового приміщення самостійними системами опалення, електропостачання, водопостачання та водовідведення, іншими інженерними системами.
За І варіантом виділу ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 340 грн. За ІІ варіантом виділу ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 340 грн.
Виділ в натурі ОСОБА_2 1/2 частини нежитлового приміщення, яке складається з групи нежитлових приміщень: нежитлового приміщення «5» площею 18,4 кв.м, коридору «6» площею 7,2 кв.м, нежитлового приміщення «7» площею 16,9 кв.м, нежитлового приміщення «8» площею 19,0 кв.м, нежитлового приміщення «8а» площею 25 кв.м, веранди «V» площею 12,2 кв.м у вигляді: веранди «V» площею 12,2 кв.м; нежитлового приміщення «5» площею 18,4 кв.м; нежитлового приміщення «8» площею 19,0 кв.м, загальною площею 49,6 кв.м, технічно можливий.
Розмір вартості невід`ємних витрат, понесених ОСОБА_2 при облаштуванні частини приміщення, якою він користується (веранди «V» площею 12,2 кв.м, нежитлового приміщення «5» площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення «8» площею 19,0 кв.м, загальною площею 49,6 кв.м та прилеглої території, а саме: облаштування (залиття) бетонної підлоги в приміщеннях: веранди «V» площею 12,2 кв.м, нежитлового приміщення «5» площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення «8» площею 19,0 кв.м, загальною площею 49,6 кв.м; будівництва стіни між кімнатами «8» площею 19,0 кв.м та «8а» площею 25,0 кв.м із газобетонних блоків; виконані роботи по бурінню свердловини глибиною 22 метра в приміщенні «5» площею 18,4 кв.м; виконані роботи та використані матеріали по встановленню повітряної магістралі в приміщеннях: веранди «V» площею 12,2 кв.м, нежитлового приміщення «5» площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення «8» площею 19,0 кв.м; оздоблення стін плитами ОSВ в приміщенні «5» площею 18,4 кв.м та приміщенні «8» площею 19,0 кв.м; встановлення вікна та дверей у приміщенні «8» площею 19,0 кв.м; демонтаж вікна та дверей у приміщенні «8» площею 19,0 кв.м (в зв`язку з необхідністю становлення станків, які перебувають на гарантії і можуть у зв`язку з цим встановлюватись виключно працівниками фірми-продавця); встановлення вікна та дверей у приміщенні «8» площею 19,0 кв.м після установки станків; встановлення дверей у приміщенні «V» площею 12,2 кв.м; обладнання території плиткою тротуарною на вулиці біля приміщення «8» площею 20 кв.м; виготовлення та встановлення рекламного щита на вулиці біля входу в приміщення «8» з написом «Євро 5 шино монтаж легкових та вантажних автомобілів»; обладнання приміщення системою відео спостереження; вартість ванни для перевірки шин та її встановлення, слюсарного столу з верстаком та його встановлення, обладнання робочої зони; вартість виготовлення та встановлення твердопаливного котла, що знаходиться в кімнаті «5» площею 18,4 кв.м, станом на дату складання висновку експерта, становить 198030 грн.
Розмір грошової компенсації співвласнику, яку у разі виділу ОСОБА_2 приміщень «5», «8», «V» за адресою: АДРЕСА_1 , має сплатити ОСОБА_2 ОСОБА_3 , без врахування вартості невід`ємних поліпшень, здійснених ОСОБА_2 , становить 340 грн (т. 1 а.с. 173-200).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що сторони не дійшли згоди щодо поділу належного їм на праві спільної часткової власності нежитлового приміщення. Оцінивши висновок проведеної у справі експертизи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід виділити частку нежитлового приміщення за варіантом № 2, що відображений синім кольором в додатку № 3 до висновку експерта, а ОСОБА_2 – за варіантом, що відображений синім кольором в додатку № 4 до висновку. При цьому, судом враховано, що ОСОБА_2 фактично користується приміщеннями «5», «8», «V», загальною площею 49,6 кв.м, які облаштував для ведення господарчої діяльності, облаштував окремий вхід, окремі мережі електропостачання та водопостачання. Таким чином, позов ОСОБА_1 суд задовольнив на 50%, а вимоги ОСОБА_2 - повністю.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності – це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За змістом вказаної статті право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, – тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою – у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється».
Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 2-413/11 (провадження № 61-17672св18).
Отже, визначальним для виділу частки в натурі є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частку, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року).
У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 127/28684/18 (провадження № 61-17068св19) зазначено, що при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 344/8200/14-ц (провадження № 14-302цс19).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду щодо доцільності поділу нежитлових приміщень за другим варіантом висновку експерта за результатами проведеної експертизи. Саме другий варіант поділу унеможливить порушення прав сторін на використання нежитлових приміщень, зокрема, для здійснення підприємницької діяльності.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що запропонований експертом варіант розподілу нежитлового приміщення не порушує майнові інтереси сторін, забезпечує їх право користуватися своєю частиною нерухомого майна, при обраному варіанті поділу можлива експлуатація приміщень за їх призначенням як окремих об`єктів нерухомості і наявна технічна можливість здійснити переобладнання приміщень, про що зазначено в експертизі.
Підстав ставити під сумнів висновки судової будівельно-технічної експертизи від 05 липня 2024 року № 315, на які посилався у своєму рішенні суд першої інстанції, немає.
Про те, що взятий судом першої інстанції варіант поділу нежитлових приміщень порушує права та охоронювані інтереси ОСОБА_1 матеріалами справи не підтверджується. Виділення позивачці в натурі частини нежитлових приміщень за варіантом № 2 (синій колір у додатку № 2 експертизи) не порушує прав позивачки у її частці у праві власності на нерухоме майно та не обмежує її у володінні та розпорядженні визначеною нерухомістю.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги про фактичне захоплення відповідачем частини нежитлового приміщення і переобладнання його в станцію технічного обслуговування, тобто одноосібне використання приміщення, належними доказами не підтверджені. В апеляційній скарзі заявником не співставлено використання відповідачем площі приміщення з площами, які використовуються позивачкою, тобто не наведено обставин порушення права заявниці на 1/2 частку у праві спільної власності на нежитлові приміщення як у цілому, так і щодо окремих приміщень будівлі.
Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вирішення питання виділу частки зі спільної власності можливо реалізувати у позасудовий порядок, зокрема шляхом укладення між сторонами договору.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення..
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Савочки Андрія Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 02 лютого 2026 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Я. Л. Петен 

О. М. Черних