ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4247/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шатернікова М.І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; ідент. код 23399393)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азарі Інвест" ( 61054, м. Харків, вул. Бакуліна, 4а; ідент. код 43736258)
про стягнення 1235,69 грн.  

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азарі Інвест" (відповідач), згідно якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму збитків у розмірі 1235,69 грн та 2 422,40 грн судового збору.
В обґрунтування позову позивач вказує, що між Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЗАРІ ІНВЕСТ" (підрядник) був укладений договір підряду № 02/46, на виконання умов якого відповідачем були виконані роботи, а позивачем проведено розрахунок за виконані роботи на підставі платіжної інструкції від 23.07.2021 № 4280 на суму 7414,14 грн, ПДВ - 20% 1235,69 грн. Однак, всупереч договору та чинному законодавству відповідачем не вжито достатніх дій щодо реєстрації податкової накладної, у зв`язку з чим за твердженнями позивача, така бездіяльність відповідача позбавила позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 1235,69 грн, тобто позивач поніс збитки.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2025 позовна заява АТ "Миколаївобленерго" була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4247/25. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 08.12.2025 року по справі № 922/4247/25 направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (61054, м. Харків, вул. Бакуліна, 4а).
Проте, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою" від 14.12.2025 року.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог ст. 120, 5 частини 6 ст. 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.
Судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 ЗУ "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/4247/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк (до 29.12.2025 р.), встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2025.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Враховуючи те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними у справі документами.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.
01.07.2021 між Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азарі Інвест" (відповідач) укладено договір підряду № 02/46 (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався на свій ризик виконати роботи за завданням позивача, а позивач прийняти і оплатити виконані роботи.
Відповідно до п.1.2 договору на умовах цього договору виконанню підлягають роботи з відновлення елементів благоустрою (дорожнє покриття) на території м. Миколаєва при виконанні земельних робіт за адресою пр-т. Корабелів (за СКПБ "Водолій") (код ДК 021-2015: 45230000-8).
У пп. 2.3.7 п.2.3 договору відповідач взяв на себе зобов`язання скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її у Єдиному реєстрі податкових накладних.
За умовами п. 3.1 договору, ціна договору є твердою та становить 6178,45 грн, окрім цього 20% ПДВ у сумі 1 235,69 грн, а всього 7414,14 грн з ПДВ, визначається кошторисом, який складається відповідачем за допомогою програмного забезпечення АВК-5 та є невід`ємною частиною договору.
Остаточна вартість робіт за цим договором визначається сторонами на підставі фактично виконаних робіт згідно актів приймання-передачі виконаних робіт, але не може перевищувати ціну договору, зазначену в п. 3.1 (п. 3.4 договору).
У п. 7.2 договору сторонами унормовано, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором винна сторона несе відповідальність у вигляді відшкодування збитків іншій стороні.
За умовами п. 7.6 договору у випадку порушення відповідачем вимог ст. 201 Податкового кодексу України до відповідача позивачем застосовується штрафна санкція у розмірі 20% від вартості виконаних робіт.
Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що на виконання умов договору, відповідачем були виконані роботи за договором, надано позивачу відповідні акти приймання виконаних будівельних робіт та довідку від 07.07.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2021 року на суму 7414,14 грн з ПДВ.
Позивач, на виконання положень п. 3.2 договору, здійснив оплату виконаних відповідачем робіт та на підставі рахунку на оплату відповідача від 16.07.2021 №142, перерахувавши грошові кошти в розмірі 7414,14 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 23.07.2021 № 4280, наявною в матеріалах справи.
Як зазначає позивач, відповідач, в порушення пп. 2.3.7 п.2.3 договору та пп. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, не склав та не зареєстрував податкову накладну за операцією з виконання підрядних робіт згідно з платіжною інструкцією від 23.07.2021 № 4280 на суму 7414,14 грн, ПДВ - 20% 1235,69 грн.
Позивач звертався на адресу відповідача з претензією, копія якої міститься в матеріалах справи, з вимогою відшкодувати завдані збитки, спричинені відповідачем бездіяльністю щодо нереєстрації податкової накладної, яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.
Оскільки відповідач всупереч умов договору та приписів ст.201 Податкового кодексу України не зареєстрував у встановленому порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за договором, позивач позбавлений права включити суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту та відповідно скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 1235,69 грн, що свідчить про понесення позивачем збитків у зазначеній сумі.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Частиною 4 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до п.14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України).
Пунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 192.1 ст.192 Податкового кодексу України визначено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, судом встановлено, що за приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Суд наголошує, що господарське правопорушення складається з чотирьох елементів, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів такий вид господарсько-правової відповідальності, як відшкодування збитків, до учасників господарських відносин не застосовується.
Відповідач зобов`язання за укладеним з позивачем договором належним чином не виконав, в порушення вимог Податкового кодексу України податкові накладні не зареєстрував, чим позбавив позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 1235,69 грн. Бездіяльність відповідача щодо виконання встановленого законом обов`язку зареєструвати та неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, фактично є збитками останнього.
Даний факт відповідачем не спростовано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.
Враховуючи викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази факту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних внаслідок оплачених позивачем робіт за договором, обов`язок такої реєстрації покладений законом саме на відповідача, суд дійшов висновку про наявність в діях відповідача факту протиправної поведінки, вини, внаслідок яких позивач зазнав збитків у розмірі суми податкового зобов`язання, на яку позивач втратив право зменшення своїх податкових зобов`язань із ПДВ внаслідок факту не реєстрації відповідачем податкової накладної.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків в розмірі 1235,69 грн є ціликом обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладає на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов АТ "Миколаївобленерго" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азарі Інвест" (61054, м. Харків, вул. Бакуліна, 4а; ідент. код 43736258) на користь Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; ідент. код 23399393) 1 235,69 грн збитків та 2 422,40 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "06" лютого 2026 р. 

Суддя		М.І. Шатерніков