Справа № 172/2692/25
Провадження № 2-а/172/14/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Голубенко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ІІ взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коваленко Анжеліки Сергіївни, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Атаманюк І.Л. вказує, що постановою інспектора ІІ взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коваленко А.С. серії ЕНА № 5868142 від 05.10.2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за те, що він 05.10.2025 року о 09:00 год. по вул. Сонячна Набережна в м. Дніпро керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 104 км/год при встановленому дорожньому знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. З вказаною постановою позивач не згоден і вважає її незаконною, необґрунтованою, оскільки прилад TruCam, яким інспектор поліції вимірював швидкість руху транспортного засобу повинен бути стаціонарно вмонтованим як це передбачено вимогами Закону України «Про Національну поліцію», а не триматися в руках інспектора. Просить суд визнати неправомірними дії працівника поліції під час складення оскаржуваної постанови та скасувати серії ЕНА № 5868142 від 05.10.2025 року відносно ОСОБА_1 , стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою від 16.08.2024 року провадження у справі відкрито.
Ухвалою від 10.12.2025 року позов ОСОБА_1 на підставі ч. 13 ст. 171 КАС України залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.
У встановленому судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Представник позивача Атаманюк І.Л. надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує.
Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
Представник третьої особи Бочковий Г.В. надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Вказує, що інспектором поліції обґрунтовано та на законних підставах винесена оскаржувана постанова, оскільки прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості ТЗ, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а чинне законодавство не вимагає від працівників поліції обов`язку закріплювати такий прилад стаціонарно.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Згідно з постановою інспектора ІІ взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коваленко А.С. серії ЕНА № 5868142 від 05.10.2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за те, що він 05.10.2025 року о 09:00 год. по вул. Сонячна Набережна в м. Дніпро керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 104 км/год при встановленому дорожньому знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
В силу положень пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.
За змістом ч. 1 ст. 40 цього Закону в редакції на час фіксації події, що є предметом оцінки суду, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктом 1 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Отже слід дійти висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель, закріплені на однострої, службових транспортних засобах. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.
Значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.
Суд констатує, що доказів закріплення (розміщення) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону інспектором поліції лазерного вимірювача швидкості TruCAM 8376, на який посилається представник третьої особи як на такий, що був застосований відповідачем у спірному випадку, та який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, ні відповідачем, ні третьою особою не надано, а відтак він не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі, що дає підстави вважати дії інспектора патрульної поліції такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства, що і стало наслідком винесення протиправної постанови.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови серії ЕНА № 5868142 від 05.10.2025 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів у достатньомау обсязі.
Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги про визнання неправомірними дії працівника поліції з приводу складення незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України чітко визначені види рішень, які має право прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 139 КАС України.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 242-243, 286, 293 КАС України, –

У Х В А Л И В

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ІІ взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коваленко Анжеліки Сергіївни, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити частково.
2. Постанову інспектора ІІ взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коваленко А.С. серії ЕНА № 5868142 від 05.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень – скасувати. 
3. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122КУпАП закрити.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
5. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя  І.Г. Битяк