ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року Справа № 915/1489/20(915/1607/25) 
м.Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Мавродієва М.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справу 
за позовом: ОСОБА_1 , 
до відповідача: Дочірнього підприємства “Миколаївський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”,
про: стягнення 210486,25 грн заборгованості по заробітній платі,
у межах справи №915/1489/20 про банкрутство, в якій
боржник: Дочірнє підприємство “Миколаївський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”,
керуючий санацією: арбітражний керуючий Зайцев Дмитро Сергійович,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області знаходиться справа №915/1489/20 про банкрутство ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».
ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 04.11.2025 (вхід.№15532/25 від 05.11.2025), в якій просить стягнути з ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» 210486,25 грн заборгованості по нарахованій, але не виплаченій, заробітній платі за період: липень, листопад 2021 року, січень 2022 року - вересень 2024 року.
Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 05.11.2025 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1607/25 та на підставі ст.7 КУзПБ визначено головуючим у справі суддю Мавродієву М.В., у провадженні якої перебуває справа №915/1489/20 про банкрутство ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».
Ухвалою суду від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду в межах провадження у справі №915/1489/20 про банкрутство ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та присвоєно справі номер 915/1489/20(915/1607/25). Відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Запропоновано відповідачу, у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, подати суду заяву у відповідності до ч.4 ст.176 ГПК України. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. 
Така ухвала судом направлялась відповідачу до його електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та 11.11.2025 ним отримана. 
Відповідачем не подавалось до суду заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач не скористався наданим йому ч.ч.1, 2, 4 ст.161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву, вимоги та доводи позивача не спростував.
Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя. 
Європейський суд з прав людини (надалі – ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі “Бараона проти Португалії” 1987 року Суд відзначив: “Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів”. Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами”. 
Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. Приймаючи до уваги, що з початку військової агресії Російської Федерації проти України бойові дії ведуться, у тому числі, на території Миколаївської області, Господарський суд Миколаївської області, через оголошення повітряних тривог, перебої з постачанням електричної енергії тощо, працював з певними обмеженнями у здійсненні правосуддя та не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи в межах строку, передбаченого ГПК України.
Відповідно, розгляд даної справи відбувся у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та продовженого відповідними указами Президента України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
Статтею 2 КУзПБ встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Відповідно до ст.7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; зокрема, спори про стягнення заробітної плати. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Пунктом 8 ч.1 ст.20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі та зокрема, справи у спорах стягнення заробітної плати.
З наявних в матеріалах даної справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.05.2019 перебуває у трудових відносинах із ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» працюючи на посаді провідного економіста. 
Наявною в матеріалах справи довідкою ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №85 від 22.10.2024 підтверджено, що заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 за період з липня 2020 року по вересень 2024 року становить 274582,61 грн.
Судом також встановлено, що 29.11.2024 ОСОБА_1 у межах справи №915/1489/20 зверталась до Господарського суду Миколаївської області із заявою б/н від 28.11.2024, в якій просила суд визнати її грошові вимоги, як кредитора, до ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», що складаються з суми заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з липня 2020 року по вересень 2024 року, у розмірі 274582,61 грн. Грошові вимоги кредитора включити до реєстру вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2025 у справі №915/1489/20 заяву ОСОБА_1 б/н від 28.11.2024 про визнання грошових вимог у сумі 274582,61 грн, - задоволено частково. Визнано частково грошові вимоги ОСОБА_1 до ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» у сумі 64096,36 грн із задоволенням у першу чергу. Решту грошових вимог ОСОБА_1 , - відхилено. Зобов`язано розпорядника майна боржника включити визнані судом вимоги ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів боржника - ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».
У такій ухвалі суд дійшов висновків, що нарахування заявниці заробітної плати за період липень, листопад 2021 року, січень 2022 року - вересень 2024 року відбулось після відкриття 29.04.2021 провадження у даній справі, а тому грошові вимоги в цій частині є поточними та підлягають відхиленню, як такі, що заявлені передчасно. Зважаючи на те, що нарахування заявниці заробітної плати за період з липня 2020 року по квітень 2021 року у сумі 64096,36 грн здійснено до відкриття провадження у даній справі, то суд прийшов до висновку, що такі вимоги є конкурсними.
За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» на її користь залишок заборгованості по нарахованій, але не виплаченій, заробітній платі за період: липень, листопад 2021 року, січень 2022 року - вересень 2024 року, у загальному розмірі 210486,25 грн.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Невиплачена сума нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за період: липень, листопад 2021 року, січень 2022 року - вересень 2024 року, у загальному розмірі 210486,25 грн, підтверджена довідкою ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №85 від 22.10.2024, а відтак підлягає до стягнення в повному розмірі з відповідача на користь позивача в судовому порядку. 
При цьому судом взято до уваги, що відповідачем розмір нарахованої у спірний період, але не виплаченої ОСОБА_1 , суми заробітної плати, - не спростовано та не заперечено.
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст.ст.76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідач не спростував вимоги позивача та не надав суду відповідні докази, які свідчать про погашення 210486,25 грн заборгованості по нарахованій, але не виплаченій, заробітній платі за період: липень, листопад 2021 року, січень 2022 року - вересень 2024 року.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. 
Частиною 2 ст.129 ГПК України визначено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Згідно пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України “Про судовий збір”, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року – 3028 гривні.
Згідно ч.3 ст.4 Закону України “Про судовий збір”, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що судовий збір у цій справі в сумі 2525,84 грн (210486,25 грн х 1,5% х 0,8) підлягає стягненню з відповідача в дохід державного бюджету України.

Керуючись ч.2 ст.7 КУзПБ, ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241, 248, 252 ГПК України,-
В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Галини Петрової, буд.2А; ідент.код 31159920) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 210486,25 грн заборгованості по нарахованій, але не виплаченій, заробітній платі за період: липень, листопад 2021 року, січень 2022 року - вересень 2024 року.
3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Галини Петрової, буд.2А; ідент.код 31159920) в дохід державного бюджету України 2525,84 грн судового збору. 

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В.Мавродієва