ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15635/18                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Стефанов  С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  28 листопада 2025 року                                                                         м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:    
Судді-доповідача:                                                                                                                          Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                  Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,   
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0041451409 від 07.08.2018 року,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві №0041451409 (форма «С) від 07.08.2018.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідальність за порушення встановленого Законом України «Про застосування РРО» порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути застосована лише до уповноважених банків та їх агентів (ст.18 Закону України «Про застосування РРО»). Оскільки позивач не належить до уповноважених банків або їх агентів, а здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної ліцензії Національного банку України №168 від 20.11.2015 року, тому застосовувати положення п. 2, 7 статті Закону України «Про застосування РРО» та притягувати позивача до фінансової відповідальності є неприпустимим.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2025 та від 16.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду перш
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків. 
Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним Управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, проспект. Перемоги, 9, де здійснює (проводить) господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» (далі за текстом - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ»), юридична (податкова) адреса: м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 36 В.
Фактичну перевірку проведено з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
В ході перевірки встановлено, що не проведено через РРО розрахункову операцію з купівлі - продажу іноземної валюти. Відповідно розрахунковий документ не роздрукований. Встановлено перевищення готівкових коштів (української гривні) на місці проведення розрахунків коштів які зазначені в звітній довідці про касові обороти за день і залишки цінностей на загальну суму 1086,44 грн.
За результатами фактичної перевірки складено акт від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260, який вручено представнику ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ», відповідно до висновку якого, в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265).
На підставі акту від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260, ГУ ДФС у м. Києві прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.08.2018 року № 0041451409, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 7132,20 грн.
Не погоджуючись із рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг врегульовано Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на день виникнення спірних відносин, далі також - Закон № 265/95-ВР).
Згідно пунктів 1-3 частини першої статті 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;
3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;
4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;
5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до пункту 2 статті 4 Закону № 265/95-ВР, уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.
Згідно пунктів 1-2 статті 9 Закону № 265/95-ВР, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: 1) при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення) підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних уповноваженою особою відповідного суб`єкта господарювання;
2) при виконанні банківських операцій, крім: операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, якщо такі операції виконуються не в касах уповноважених банків; операцій комерційних агентів банків та небанківських фінансових установ з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування, за винятком програмно-технічних комплексів самообслуговування, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів;
Згідно пунктів 1-2 частини другої розділу II Порядку № 547, уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв`язку та їх агенти (далі - суб`єкти господарювання), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв`язку національного оператора поштового зв`язку (далі - пункти обміну валюти), для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов`язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.
Реєстрації в контролюючих органах підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, зі сферою застосування "операції з купівлі-продажу іноземної валюти" за умови, що строк служби, встановлений в технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, встановлених Державним реєстром РРО.
Реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб`єкта господарювання як платника податків (пункт 3 частини другої розділу II цього Порядку).
Порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків (далі - банк), а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв`язку (далі - фінансова установа), їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладених агентських договорів з юридичною особою - резидентом встановлений Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2002 року №502 (зі змінами) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 січня 2003 року за №21/7342.
Згідно з абзацами першим і другим пункту 7 розділу ІІ цієї Інструкції фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу, поміж іншим, після реєстрації РРО в органі доходів і зборів.
Відповідно до п.п. 1-2 статті 18 Закону № 265/95-ВР, у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
1) ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, нероздрукування розрахункового документа, що підтверджує виконання операції з купівлі-продажу іноземної валюти, або проведення операції на неповну суму коштів;
2) ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі застосування при здійсненні розрахункових операцій незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій;
Як вбачається з матеріалів справи, Головним Управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, проспект. Перемоги, 9, де здійснює (проводить) господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» (далі за текстом - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ»), юридична (податкова) адреса: м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 36 В.
За наслідками проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області складено складено акт від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260, який вручено представнику ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ», відповідно до висновку якого, в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265).
В подальшому, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.08.2018 року № 0041451409, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 7132,20 грн.
Відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по акту фактичної перевірки від 27.07.2018 №0345/21/22/РРО/39307260 встановлено порушення вимог:
-  п.2 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції згідно п.1 статті 18 вказаного Закону у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700, 00 грн;
- п.7 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - не забезпечено відповідність готівкових коштів та іноземної валюти на місці проведення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти даним фіскального звіту, встановлено перевищення суми готівкових коштів на місці проведення операцій над сумою коштів, яка зазначена у фіскальному звіті у розмірі 1086,44 грн. За вказане порушення передбачено застосування фінансової санкції згідно п.4 статті 18 вказаного Закону у п`ятикратному розмірі суми, на яку виявлено незбіг, тобто 1086,44*5=5432,20 грн (т.1, а.с.10).
Слід зазначити, що позивачем не спростовувався факт проведення розрахункових операцій з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про помилковість висновків відповідача щодо можливості застосування до позивача санкцій, встановлених статтею 18 Закону № 265/95-ВР, оскільки, позивач не є суб`єктом, до якого такі санкції можуть застосовуватися (уповноваженим банком чи суб`єктом господарювання, що здійснює свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками).
Таким чином, на переконання суду першої інстанції, оскільки позивач не належить до уповноважених банків або їх агентів, а здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної ліцензії Національного банку України №168 від 20.11.2015 року, тому застосовування положень пунктів 2, 7 статті 4 Закону України «Про застосування РРО» та притягнення позивача до фінансової відповідальності відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про застосування РРО» є неправомірним.
Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, оскільки, обов`язок суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, використовувати у своїй діяльності зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій закріплено насамперед у Законі № 265/95-ВР та Порядку № 547, тоді як, норми Інструкції № 502 є кореспондуючими до них та регулюють питання організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеного у постановах від 17 лютого 2022 року у справі № 826/10839/17, від 05 березня 2019 року у справі №826/10489/17, від 09 квітня 2019 року у справі №826/7234/17, від 26 грудня 2018 року у справі №826/12347/17, від 12 червня 2018 року у справі №826/11931/17.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач, який здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, зобов`язаний використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій і у разі порушення вимог пункту 2 статті 4 Закону №265/95-ВР має нести фінансову відповідальність у вигляді штрафу, передбаченого статтею 18 цього Закону.
Щодо посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні, на постанову Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 826/15581/16, слід зазначити, що, згідно з висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві №0041451409 (форма «С) від 07.08.2018 винесене на підставі та в межах повноважень, а тому, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія Магнат» слід відмовити.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат», а тому, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства  України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі №826/15635/18 - скасувати та прийняти нове рішення.
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                                                                                 О.М.Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                     О.В.Карпушова

                                                                                                      Є.І.Мєзєнцев