Справа № 357/19019/25
1-кп/357/54/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2026 м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 12025116030000734, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шамраївка Сквирського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не має, військовослужбовця за призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період, перебуваючого на посаді водія військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, 
сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 , 
УСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1086, достовірно знаючи, що він не має права керування транспортними засобами, а посвідчення водія є офіційним документом, з метою незаконного набуття права на керування транспортними засобами категорії «В» і «С», підроблення посвідчення водія та подальшого його використання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в один з днів червня 2024 року, але не пізніше 24.06.2024, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою месенджера «Facebook» вступив у змову з невстановленою особою, яка використовує профіль у даному месенджері під назвою «AutoDocuments UA», щодо спільного виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я за винагороду у розмірі 12 500 грн.
Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на підроблення посвідчення водія, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, в один з днів червня 2024 року, але не пізніше 24.06.2024, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою особою, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши) цій особі, використовуючи можливості мобільного телефону, свої анкетні дані, які необхідно було зазначити при підробленні документу, а також, свою фотокартку та зразок свого підпису, які у подальшому використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , нібито видане 24.06.2024 ТСЦ 1242.
У подальшому, невстановленою досудовим розслідуванням особою, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, в один з днів червня 2024 року, але не пізніше 24.06.2024, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому місці, із застосуванням друкуючого пристрою із термосублімаційним способом друку, виготовлено завідомо для останнього підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , нібито видане 24.06.2024 ТСЦ 1242, оскільки бланк документа не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, а посвідчення водія серії НОМЕР_2 видано 18.06.2024 ТСЦ 4641 на ім`я іншої особи.
Таким чином, ОСОБА_3 , діючи за вказаних вище обставин за попередньою змовою із невстановленою на цей час досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконавши частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, шляхом надання (повідомлення) цій особі своїх анкетних даних, які необхідно було зазначити при підробленні документа, а також надавши своє фото, та фото власного підпису, вчинив підроблення посвідчення (офіційного документу), яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем.
Крім того, в порушення вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, о 23 годині 51 хвилин 14.09.2025, будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу - автомобіля марки «Suzuki», моделі «Vitarа» з іноземним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , знаходячись на 91 км автомобільної дороги Р-32 «Кременець-Ржищів» поблизу міста Біла Церква Київської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи протиправний умисел, спрямований на використання раніше підробленого офіційного документу, усвідомлюючи свої протиправні дії, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії  НОМЕР_2 на його ім`я є підробленим, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія, яке дає право на керування транспортним засобом відповідних категорій і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушенням Правил дорожнього руху (ст.126 КУпАП), надав на вимогу працівникам поліції завідомо для нього ( ОСОБА_3 ) підроблене посвідчення водія на власне ім`я серії НОМЕР_2 , нібито видане 24.06.2024 ТСЦ 1242, оскільки бланк документа не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. 
Сторонами кримінального провадження, а саме прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості від 19.11.2025. 
За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України - у виді 2 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з остаточним призначенням покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України сторони домовилися на звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку, встановленого судом, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вказав на те, що при укладанні угоди про визнання винуватості були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззастережно визнав повністю, щиро розкаявся, просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. 
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Укладена угода відповідає вимогам ст. 474 ч.7 КПК України, при її укладенні враховано вимоги ст. 470 КПК України. За своїм змістом укладена угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має всі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено. 
Обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди. 
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст. 394, ст.424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.4 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України. Укладення угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з призначенням судом узгодженого угодою виду та міри покарання.
При цьому на переконання суду кваліфікація діянь обвинуваченого за ознаками ч. 3 ст. 358 КК України визначена правильно та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, за попередньою змовою групою осіб та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа. 
Відповідно до санкції ч. 3 ст. 358 КК України дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк тому згідно ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, тому згідно ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків. 
При укладені угоди враховано обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у стані алкогольного сп`яніння. 
Також враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, має місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , займає посаду водія, за місцем служби характеризується негативно. 
Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.
З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчиненя ОСОБА_3 кримінальних правопорушень є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого та є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_3 . 
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відтак дослідивши умови угоди та заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає, що вказана угода може бути затверджена.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом стосовно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Цивільний позов не заявлено. 
Процесуальні витрати на проведення судової експертизи від 07.10.2025 № СЕ-19/111-25/62565-ДД підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.11.2025, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центральног регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 . 
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:
за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді 2 років обмеження волі, 
за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. 
На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити  ОСОБА_3  узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. 
Відповідно до ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_3 в період іспитового строку обов`язки:: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Речовий доказ: бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке поміщено до спеціального пакету № 2510097, після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, що перебувають у прокурора.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному проваджені в сумі 3 565,60 грн (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок). 
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
- обвинуваченим та захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.
Суддя ОСОБА_6