ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 676/7926/23 Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/819/13/26 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року        м. Херсон 

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретар Олійник К.О.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
відповідач – Генічеська міська військова адміністрація Генічеського району Херсонської області;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2025 року, ухвалене у складі судді Зуб І.Ю. в м. Херсоні, дата складення повного тексту рішення – не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генічеської міської ради, в якому просив встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Генічеськ Херсонської області, та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Генічеськ Херсонської області, право власності на торгівельний павільйон з літнім майданчиком, загальною площею 82,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та квартиру, загальною площею 60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Позов обґрунтований наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Генічеськ Херсонської області помер його батько ОСОБА_3 . 
Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке належало спадкодавцеві на праві приватної власності та знаходиться на території Генічеської територіальної громади Херсонської області, а саме на: торговельний павільйон з літнім майданчиком, загальною площею 82,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та квартиру, загальною площею 60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . 
Зазначене нерухоме майно відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належало померлому на праві приватної власності, частка власності 1/1.
З метою оформлення переходу права власності на спадкове майно позивач звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Штогріної Н.Л., якою 03.02.2022 заведено спадкову справу № 69083992.
Проте, враховуючи повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, Генічеська територіальна громада Херсонської області перебуває під окупацією, що унеможливило подальше оформлення документів та завершення процедури оформлення спадщини. 
Оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою та тимчасово й вимушено проживає у м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області, з метою завершення оформлення спадкових прав та видачі свідоцтв на право власності на спадкове майно, 15.08.2023 він звернувся до Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. 
Однак, листом від 18.10.2023 № 332/01-16 державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності в нього правовстановлюючих документів на спадкове майно та роз`яснила, що зазначене питання може бути вирішення виключно в судовому порядку. 
З підстав наведеного просив задовольнити позов.

Ухвалою Судді Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.12.2023 року було відкрито провадження за вказаним позовом.

Ухвалою вказаного суду від 15.01.2024 року було замінено неналежного відповідача Генічеську міську раду на Генічеську міську військову адміністрацію Генічеського району Херсонської області.

Ухвалою вказаного суду від 24.03.2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області про направлення справи за підсудністю д Херсонського міського суду.

Рішенням вказаного суду від 21.03.2024 року позов ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно було задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Генічеська міська військова адміністрація Генічеського району Херсонської області подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та направити справу за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області для продовження розгляду. При цьому, послалася на порушення судом норм процесуального права та неповне зсування обставин, що мають значення для справи.
Зокрема вказала, що судом першої інстанції невірно визначено належного відповідача у справі, вважає, що належними відповідачами у справах, пов`язаних із спадкуванням (за відсутності інших спадкоємців) є відповідні місцеві ради за місцем відкриття спадщини, проте, територія Генічеської громади є окупованою, а міська рада не виконує свої повноваження. На думку скаржника, належним відповідачем у цій справі є Генічеська міська рада, повноваження якої виконує начальник Генічеської міської військової адміністрації, при цьому, Генічеська міська рада не припинила свого існування, оскільки її діяльність буде відновлена після скасування воєнного стану, а тому є належним відповідачем у справах, пов`язаних із прийняттям спадщини.
Про необхідність передачі справи за територіальною підсудністю в Херсонську область відповідач повідомляв суд першої інстанції в клопотанні про передачу справи за територіальною підсудністю, проте, ухвалою від 21.03.2024 суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання.
Також зазначила, що при розгляді справи судом допущено порушення правил територіальної юрисдикції, оскільки з оскаржуваного рішення вбачається, що спір стосується спадкового нерухомого майна, а тому такий позов повинен пред`являтися лише за місцезнаходженням майна або основної його частини. Положеннями ч.1 ст.30 ЦПК України визначено виключну територіальну підсудність розгляду таких справ.
Також вказала, що суд, визначаючи позивача єдиним спадкоємцем, порушив вимоги ст.77, 79, 80 ЦПК України щодо належності, достовірності та допустимості доказів.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17.06.2024 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

14 серпня 2024 року через підсистему "Електронний суд" до Хмельницького апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, в якій зазначав, що не погоджується з рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2024 року, просить його скасувати й відмовити в розові. 

09 серпня 2024 року від ОСОБА_2 на адресу Хмельницького апеляційного суду надійшла заява про залучення його до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 

В обґрунтування вказаних заяви про приєднання до апеляційної скарги та заяви про залучення його до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 зазначив, що його рідний брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав по АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті залишилася спадщина, спадкоємцем якої є також і він. 
Звернув увагу суду, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх із ОСОБА_3 мати – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка пережила ОСОБА_3 , але спадщину після його смерті не встигла прийняти, що є підставою для спадкування заявником як трансмісаром у порядку спадкової трансмісії, відповідно до ст.1276 ЦК України, як спадкоємцем першої черги. 
Ним в установленому законом порядку подана заява про прийняття спадщини 08.06.2022 року, яка зареєстрована нотаріусом у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 140. Заведено спадкову справу 03.02.2022 року № 19/2022, зареєстровано цю спадкову справу у спадковому реєстрі за № 69083992. Відповідно, саме на цю спадкову справу, у якій знаходиться і подана ним заява про прийняття спадщини, міститься посилання у рішенні Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2024 року, але судом першої інстанції без будь-яких правових підстав не ухвалено рішення про залучення до участі у справі спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання заяв у цій спадковій справі, що призвело до ухвалення рішення про спадкові права та інтереси осіб, не залучених до участі у справі.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16.08.2024 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2 . 

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17.10.2024 року апеляційну скаргу Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області з заявою ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги було задоволено. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2024 року було скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно було направлено за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. 

Ухвалюючи вказану постанову, апеляційний суд виходив з того, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлене з порушенням правил територіальної підсудності, а тому, зазначив апеляційний суд, справу необхідно передати для продовження розгляду за встановленою у процесуальному законі підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. При цьому апеляційний суд зазначив, що доводи апеляційної скарги та заяви щодо належності, допустимості та достатності доказів щодо кола належних спадкоємців, обсягу спадкового майна мають значення для розгляду справи по суті, а тому апеляційним судом при вирішенні процесуального питання щодо підсудності не перевіряються. 

Ухвалою судді Херсонського міського суду від 22.11.2024 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду від 24.06.2025 року було закрито підготовче провадження у справі за вказаним позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_2 , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Справу було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник відповідача у своєму відзиві позов не визнав з підстав того, що позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача. 
Зазначив, що належними відповідачами у спорах про спадщину є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких – територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (відповідні сільські, селищні, міські ради). Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 20 грудня 2021 року у справі № 502/1603/18 (провадження № 61-10329св21), від 24 травня 2023 року у справі № 291/559/21 (провадження № 61-4425св23) та інших. 
Вказав, що Генічеська міська рада (код ЄДРПОУ 35248359), як юридична особа публічного права, не припиняла та не призупиняла своєї діяльності, а лише (відповідно Постанови ВРУ 03.11.2022 р. № 2706-ІХ та ч.2 ст.10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану") змінила свого керівника – ним став начальник Генічеської міської військової адміністрації Родіонов Є.О. (витяг з ЄРДР є в матеріалах справи).

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що теж претендує на спадщину.

Оскаржуваним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову у зв`язку зі зверненням всіх позовних вимог до неналежного відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача – ОСОБА_3 – відкрилась спадщина за законом на майно, яке належало йому на праві власності та знаходиться на території Генічеської територіальної громади Херсонської області. З метою оформлення переходу права власності на спадкове майно позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса приватної нотаріальної контори у м. Генічеську Штогріної Н.Л., на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 69083992, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68379801 від 03.02.2022 року. Після відкриття спадкової справи нотаріусом надано рекомендації звернутися через 6 місяців та розпочати оформлення спадщини. 
Також суд встановив, що третя особа долучив до матеріалів справи копію заяви про прийняття спадщини за законом згідно зі ст.1276 ЦК України (спадкова трансмісія) на ім`я приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Шторгріній Н.Л., яка датована 08.06.2022 року. 
Також суд виходив з того, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду.
Також суд враховував, що Генічеська міська рада (код ЄДРПОУ 35248359), як юридична особа публічного права, не припиняла та не призупиняла своєї діяльності, а лише (відповідно Постанови ВРУ 03.11.2022 р. № 2706-ІХ та ч.2 ст.10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану") змінила свого керівника – ним став начальник Генічеської міської військової адміністрації Родіонов Є.О. При цьому суд зазначив, що підставою створення військової адміністрації є не припинення місцевої ради, як юридичної особи, а невиконання такою радою своїх функцій як представницького органу місцевого самоврядування. До того ж, вказав суд, військова адміністрація населеного пункту є тимчасовим державним органом, який здійснює свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування (ч.1 та 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"), не є та не може вважатися правонаступником відповідної місцевої ради, не є представником територіальної громади, а лише тимчасовим державним управлінським органом.
Відтак, суд виходив з того, що належним відповідачем у цій справі є Генічеська міська рада, а не Генічеська міська військова адміністрація Генічеського району Херсонської області. Також, вказав суд, у разі доведення факту наявності спадкоємців фізичних осіб, належним відповідачем мають бути такі особи. Крім того, вказав суд, позивач має право визначати співвідповідачів у справі. Також суд зазначив, що позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами).
На думку суду, зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову до визначеного позивачем відповідача, як до неналежного відповідача.
Суд вказав, що не дає оцінку доказам в даній справі за позовними вимогами, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача. При цьому, вказав суд, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивач до Херсонського міського суду Херсонської області не подавав.

На вказане рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги те, що відповідно до постанови Верховної Ради України № 2706-ІХ від 03.11.2022 року "Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бериславському, Генічеському, Каховському, Скадовському, Херсонському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування, зокрема, начальники Генічеської міської та Новотроїцької селищної військових адміністрацій Генічеського району Херсонської області, крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідної сільської, селищної, міської ради. З урахування наведеного, вказав, можна констатувати що на період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування Генічеська міська військова адміністрація повністю набула повноважень Генічеської міської ради Херсонської області. Тобто, зазначив, відбулась юридична передача повноважень на законних підставах від Генічеської міської ради до Генічеської міської військової адміністрації. Відтак, є неправомірним посилання суду на те, що Генічеська міська військова адміністрація не є правонаступником відповідної місцевої ради, не є представником територіальної громади, а лише тимчасовим державним управлінським органом, а тому не може бути належним відповідачем. З урахуванням наведеного скаржник вважає, що належним відповідачем у цій справі є Генічеська міська військова адміністрація, яка фактично та юридично здійснює повноваження міської ради. 
Також зазначив, що суд першої інстанції фактично самоусунувся від здійснення судочинства та не вирішив позовні вимоги по суті, він нічого не з`ясував щодо належності відповідача.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 12.01.2026 року о 08:25 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності. 

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на майно, яке належало йому на праві власності та знаходиться на території Генічеської територіальної громади Херсонської області. А саме на: торговельний павільйон з літнім майданчиком загальною площею 82,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та квартиру загальною площею 60 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 . 

Зазначене нерухоме майно відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належали померлому на праві приватної власності, частка власності 1/1.

З метою оформлення переходу права власності на спадкове майно позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса приватної нотаріальної контори у м. Генічеську Штогріної Н.Л. 

Нотаріусом перевірено відсутність будь-якого заповіту, а тому порядок спадкування визначається за законом. 

На підставі заяви нотаріусом було заведено спадкову справу № 69083992, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68379801 від 03.02.2022 року, та надано витяг з реєстру. 

Після відкриття спадкової справи нотаріусом надано рекомендації звернутися через 6 місяців та розпочати оформлення спадщини.

З 24.02.2022 року Генічеська територіальна громада Херсонської області перебуває під окупацією, що унеможливило подальше оформлення документів та завершення спадкової справи за місцем знаходження майна.

Листом від 18.10.2023 № 332/01-16 державний нотаріус відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності в позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно та роз`яснила, що зазначене питання може бути вирішення в судовому порядку.

02.11.2023 року позивачем було направлено запит до ТУ ДСА в Херсонській області щодо витребування інформації про те, чи передавався судовий архів Генічеського районного суду Херсонської області на підконтрольну Україні територію, з метою подальшого витребування копії зазначеного рішення. 

З копії відповіді ТУ ДСА в Херсонській області від 06.11.2023 № 03-866/23 вбачається, що суди Херсонщини, у тому числі і Генічеський, є судами, з яких, через загрозу непереборної сили, а саме дуже швидку окупацію військами російської федерації, загрозу життю та здоров`ю працівникам суду, відсутність офіційних евакуаційних коридорів, судові справи, які знаходились у провадженні судів, та архівні справи, не були вивезені з приміщень на підконтрольну Україні територію.

Позивачем зазначено, що правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено.
Третя особа долучив до матеріалів справи копію заяви про прийняття спадщини за законом згідно зі ст.1276 ЦК України (спадкова трансмісія) на ім`я приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Шторгріній Н.Л., яка датована 08.06.2022 року.

У своїй заяві про приєднання до апеляційної скарги Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області на попереднє рішення суду першої інстанції (Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2024 року) ОСОБА_2 вказав, що його рідний брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав по АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті залишилася спадщина, спадкоємцем якої є також і він. При цьому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх із ОСОБА_3 мати – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка пережила ОСОБА_3 , але спадщину після його смерті не встигла прийняти, що є підставою для спадкування ним як трансмісаром у порядку спадкової трансмісії, відповідно до ст.1276 ЦК України, як спадкоємцем першої черги. Ним в установленому законом порядку подана заява про прийняття спадщини 08.06.2022 року, яка зареєстрована нотаріусом у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 140. Заведено спадкову справу 03.02.2022 року № 19/2022, зареєстровано цю спадкову справу у спадковому реєстрі за № 69083992. Відповідно, саме на цю спадкову справу, у якій знаходиться і подана ним заява про прийняття спадщини, міститься посилання у рішенні Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2024 року, але судом першої інстанції без будь-яких правових підстав не ухвалено рішення про залучення до участі у справі спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання заяв у цій спадковій справі, що призвело до ухвалення рішення про спадкові права та інтереси осіб, не залучених до участі у справі.

При цьому заявник ОСОБА_2 надав копії свого свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Генічеську Генічеського району Херсонської області, свідоцтва про смерть своєї матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Єревані Республіка Арменія.

Позивач вказані третьою особою ОСОБА_2 факти жодним чином не заперечив.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.294 ЦПК України).

Глава 6. "Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (статті 315-319) Розділу IV "Окреме провадження" ЦПК України регламентує розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункти 1-9 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачають розгляд судом справ про встановлення конкретних фактів.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Разом з тим, у цій справі позивач просить встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, тобто він просить встановити факт, який є складовою спору про право на спадкове майно. 

Відтак, встановлення вказаного факту необхідно розглядати в позовному провадженні, оскільки наявний спір про право.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень чинної ст.1221 ЦК України
--- місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1);
--- якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна – місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина 2);
--- якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право" (частина 3).

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1); заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина 2).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із положень ст.1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України).

За положенням ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень Глави 10 ("Видача свідоцтв про право на спадщину") Розділу ІІ ("Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій") Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595:
--- видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі, зокрема, витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб (п.4.15.);
--- при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п.4.16.)
--- у разі звернення спадкоємця з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину для завершення спадкування щодо спадщини, яка була відкрита на окремих територіях України, та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але неможливо продовжити провадження внаслідок її знищення або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням активних бойових дій, приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець, має перевірити факти, передбачені законом, та витребувати необхідні документи. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.4.17.);
--- видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна (п.4.18.).

Щодо Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області як належного / неналежного відповідача 

Відмовляючи в позові, суд враховував, що Генічеська міська рада не припиняла та не призупиняла своєї діяльності, а лише змінила свого керівника – ним став начальник Генічеської міської військової адміністрації Родіонов Є.О. При цьому суд зазначив, що підставою створення військової адміністрації є не припинення місцевої ради, як юридичної особи, а невиконання такою радою своїх функцій як представницького органу місцевого самоврядування. До того ж, вказав суд, військова адміністрація населеного пункту є тимчасовим державним органом, який здійснює свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування (ч.1 та 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"), не є та не може вважатися правонаступником відповідної місцевої ради, не є представником територіальної громади, а лише тимчасовим державним управлінським органом. Відтак, суд виходив з того, що належним відповідачем у цій справі є Генічеська міська рада, а не Генічеська міська військова адміністрація Генічеського району Херсонської області.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи – військові адміністрації.

За ч.2 ст.10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування: 1) начальник військової адміністрації: крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду); 2) апарат сільської, селищної, міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 цієї частини), комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації. 

Згідно з постановою Верховної Ради України № 2706-ІХ від 03.11.2022 року "Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бериславському, Генічеському, Каховському, Скадовському, Херсонському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування, зокрема, начальники Генічеської міської та Новотроїцької селищної військових адміністрацій Генічеського району Херсонської області, крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідної сільської, селищної, міської ради. 

Відтак, враховуючи наведене, слід дійти висновку, і про це зазначено у скарзі, що на період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування Генічеська міська військова адміністрація повністю набула повноважень Генічеської міської ради Херсонської області. 

Отже, на думку апеляційного суду є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Генічеська міська військова адміністрація не є належним відповідачем у цій справі, адже остання фактично та юридично здійснює повноваження міської ради. 

Таким чином, Генічеська міська військова адміністрація у цій справі є належним відповідачем. При цьому також слід враховувати й те, що первісно позов був пред`явлений до Генічеської міської ради, проте ухвалою суду першої інстанції від 15.01.2024 року було замінено неналежного відповідача Генічеську міську раду на належного відповідача – Генічеську міську військову адміністрацію Генічеського району Херсонської області.

Щодо належного складу сторін

Тим не менше, суд першої інстанції, вирішуючи справу, допустив порушення норм процесуального права.

Так, участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов`язки. При цьому участь третіх осіб у справі є опосередкованою формою захисту їх прав та інтересів, що пов`язані зі спірними правовідносинами, оскільки за результатом вирішення спору у сторін виникнуть права та обов`язки, а у третіх осіб судове рішення може бути лише підставою для цього.

Відповідно до ст.51 ЦПК України: 
--- суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (ч.1);
--- якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.2).

За ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 

Як вказувалось, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16.08.2024 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено ОСОБА_2 , який свого часу подав заяву про приєднання до апеляційної скарги Генічеської міської військової адміністрації на рішення Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2024 року. 

У своїй заяві про приєднання до апеляційної скарги Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області на попереднє рішення суду першої інстанції (Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2024 року) та про залучення його до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 вказав, що його рідний брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав по АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті залишилася спадщина, спадкоємцем якої є також і він. При цьому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх із ОСОБА_3 мати – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка пережила ОСОБА_3 , але спадщину після його смерті не встигла прийняти, що є підставою для спадкування ним як трансмісаром у порядку спадкової трансмісії, відповідно до ст.1276 ЦК України, як спадкоємцем першої черги. Ним в установленому законом порядку подана заява про прийняття спадщини 08.06.2022 року, яка зареєстрована нотаріусом у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 140. Заведено спадкову справу 03.02.2022 року № 19/2022, зареєстровано цю спадкову справу у спадковому реєстрі за № 69083992. Позивач вказане не заперечив. 

Апеляційний суд вважає, що третя особа ОСОБА_2 дійсно є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, виходячи з такого.

Мати третьої особи ОСОБА_2 та спадкодавця ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч.1 ст.1261 ЦК України бала спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 (оскільки була його матір`ю).
Вона померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто після відкриття спадщини свого сина – спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і не встигла її прийняти. 
А тому право на прийняття належної їй частки спадщини ОСОБА_3 , крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до її спадкоємців (спадкова трансмісія), яким, зокрема, є третя особа ОСОБА_2 . 
Тобто, вказана третя особа є рідним дядьком позивача, рідним братом померлого спадкодавця ОСОБА_3 . 

На думку суду апеляційної інстанції суд першої інстанції не встановив коло усіх спадкоємців батька позивача – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Генічеськ Херсонської області, та не залучив їх до розгляду позову у першій інстанції, у той час як позов ОСОБА_1 , який є сином та відповідно спадкоємцем ОСОБА_3 , про визнання за ним права власності на спадкове майно порушує права інших спадкоємців ОСОБА_3 , зокрема ОСОБА_2 . А тому належними відповідачами у такому спорі є також спадкоємці, які прийняли спадщину. 

У своїй постанові від 29.01.2020 року у справі № 665/1530/17 Верховний Суд зробив висновок: "Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій, зокрема й апеляційний суд, не звернули увагу, що спадкоємці обдарованої ОСОБА, сторони оспорюваного договору дарування, залучені до участі у справі в якості третіх осіб й не вирішили питання про залучення останніх до участі у справі в якості відповідачів, що є підставою для скасування судового рішення… Вирішення справи без залучення до участі у справі належного відповідача є порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, оскільки суд вирішує питання про права і обов`язки особи, яка не бере участь у справі в належному статусі, тому у порушення принципів рівності сторін та змагальності позбавлена можливості користуватись своїми процесуальними справами. Так як згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з незалученням до участі у справі належного відповідача".
Як наслідок, у вказаній справі № 665/1530/17 постановою Верховного Суду від 29.01.2020 року судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій про задоволення позову були скасовані й у задоволенні позову про визнання договору дарування удаваним та поділ майна подружжя було відмовлено. 

Таким чином, суд першої інстанції у порушення ст.ст.13, 51, п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України не роз`яснив позивачеві його право на подачу заяви про залучення інших спадкоємців ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до участі у справі в якості співвідповідачів, хоча позовні вимоги безпосередньо стосуються їх прав та інтересів, а саме можливе задоволення позову позбавляє їх успадкувати майно після смерті вказаної особи. 

Суд же на вказане уваги не звернув, не визначився належним чином зі сторонами справи.

Тобто, незалучення вказаних осіб до участі в справі в якості співвідповідачів унеможливлює розгляд справи з ухваленням рішення про задоволення позову. 

Висновки суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Однак, відмовляючи в позові у зв`язку зі зверненням всіх позовних вимог до неналежного відповідача, суд зробив помилковий висновок, що Генічеська міська військова адміністрація є неналежним відповідачем, тобто виходив з інших мотивів. Апеляційний суд зазначає, що у цій справі позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав незалучення спадкоємців ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема ОСОБА_2 , до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів.
При цьому суд апеляційної інстанції за процесуальним законодавством на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості залучати до участі у справі в якості співвідповідачів осіб, які не приймали участі у справі в суді першої інстанції.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повної постанови – 12 січня 2026 року.

Головуючий     _ _ _ _ _ _ _ _ _ _     В.В. Майданік

Судді:      _ _ _ _ _ _ _ _ _ _  Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _  І.В. Склярська