Єдиний унікальний номер 341/2237/25 
Номер провадження 2/341/258/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

05 лютого 2026 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до  ОСОБА_1 про стягнення коштів.
УСТАНОВИВ
Представник Грибанов Д. В. в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (далі – Товариство) звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 20.02.2018 № F94.13056.003684241 у розмірі 25822,87 грн та судові витрати.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 20.02.2018 № F94.13056.003684241, у зв`язку з чим у неї виникла загальна заборгованість на суму 25822,87 грн, з яких: 5423,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4068,16 грн – заборгованість за процентами, 16331,21 грн – заборгованість за комісіями.
Ухвалою суду від 07.01.2026 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Судове засідання призначено на 03.02.2026.
У судове засідання 03.02.2026 сторони не з`явились.
Представник позивача у позові просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 3). 
Відповідачка у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Ухвалу про відкриття провадження з датою судового засідання, позовну заяву з додатками надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки, яку вона отримала 20.01.2026. 
Таким чином, відповідачка належним чином повідомлена про час, дату і місце судового засідання. Проте, відзив на позовну заяву відповідачка не подала, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилала. Ходом розгляду справи не цікавилась. У судове засідання не прибула.
Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.
Ухвалою суду від 03.02.2026 постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку. 
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
20.02.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № F94.13056.003684241 (далі – Кредитний договір, Договір) (а. с. 5-7).
Згідно з п. 1.1 Договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 14069,0 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 1.2 Договору банк надає кредит у день підписання цього Договору строком на 30 місяців. 
За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 7 % (Маржу Банку) (п. 1.3). 
Станом на день укладення Договору змінна частина ставки становить 9,5 %, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 16,5 % (п. 1.4).
Відповідно до пункту 2.1 Договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості 30 щомісячних внесках згідно з графіком щомісячних платежів. 
Згідно з п. 1.10 Договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: 
-надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;
-надання інформації за рахунком позичальника з використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;
-опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником, із використанням різних каналів зв`язку тощо,
позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором.
Згідно з п. 3.2.4 Договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватись позичальнику за законом.
Відповідно до п. 5.7 Договору згідно із Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка складає 124,66087342 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення Договору складає 29335,29 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань відповідно до п. 2.1 цього Договору та за дії процентної ставки, вказаної в п. 1.4 Договору.
У пункті 6 Договору наведено графік із 30 щомісячних платежів за Кредитним договором. Згідно з цим графіком загальна сума до сплати становить 29335,29 грн, при цьому місячний платіж включає в себе суму погашення тіла кредиту, відсотків та плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту: тип кредиту – кредит; сума кредиту – 14069,0 грн; строк кредитування – 30 міс.; спосіб надання – безготівковим шляхом. Процентна ставка, відсотків річних: 16,5 %. Тип процентної ставки – змінювана. Плата за обслуговування кредитної заборгованості (п. 2) – 2,85 % щомісячно від початкової суми кредиту (а. с. 11).
Відповідно до графіка щомісячних платежів за кредитним договором (додаток до паспорта споживчого кредиту) встановлено щомісячні платежі за кредитним договором, які складаються з: тіла, відсотків та плати за обслуговування кредитної заборгованості (а. с. 13). 
Згідно з копією ордеру-розпорядження № 1 та № 2 підтверджується перерахування коштів 20.02.2018 у розмірі 12202,08 грн та 1866,92 грн (разом 14069,0 грн), підстава: договір від 20.02.2018 № F94.13056.003684241 (а. с. 16). 
Згідно з даними наданої Банком виписки по рахунку за період з 20.02.2018 до 17.11.2023 підтверджується, що відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 14069,0 грн, періодично, спершу за погодженим графіком, здійснювала погашення кредитної заборгованості (а. с. 19-22).
Даними виписки підтверджується, що загалом відповідачка сплатила 22122,0 грн погашення заборгованості за Договором. З указаних коштів суму 4000,0 грн відповідачка сплатила уже за межами 30-місячного строку кредитування, а саме по 1000,0 грн у серпні-листопаді 2021 року щомісячно.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором від 20.02.2018 № F94.13056.003684241 станом на 17.11.2023 загальна заборгованість становить 25822,87 грн, з яких: 5423,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4068,16 грн – заборгованість за процентами, 16331,21 грн – заборгованість за комісіями (а. с. 23).
17.11.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено договір факторингу № 17112023, за умовами якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за Договором (а. с. 24-25). 
Також, надано копію платіжної інструкції про перерахування коштів ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» на користь ПАТ «Ідея Банк» у межах виконання договору факторингу від 17.11.2023 № 17112023 (а. с. 26).  
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу віл 17.11.2023 № 17112023 до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором у загальному розмірі 25822,87 грн, з яких: 5423,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4068,16 грн – заборгованість за процентами, 16331,21 грн – заборгованість за комісіями (а. с. 27).
Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Приписами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Так, у Договорі містяться конкретні умови використання коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідачка ОСОБА_1 ознайомилась і які прийняла шляхом підписання відповідного Договору.
Отже, суд установив, що відповідачка була ознайомлена з указаними у вищевказаному Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодилась, тривалий час виконувала свої зобов`язання за Договором.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 514 ЦК України установлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, право вимоги за Договором від ПАТ «Ідея Банк» перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» на підставі договору факторингу від 17.11.2023 № 17112023.
Ураховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку ОСОБА_1 умов Договору від 20.02.2018 № F94.13056.003684241, у зв`язку з чим їй ще первісним кредитором сформовано загальну заборгованість за цим Договором на суму 25822,87 грн, з яких: 5423,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4068,16 грн – заборгованість за процентами, 16331,21 грн – заборгованість за комісіями.
Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами: зокрема копією Договору, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, копіями ордеру-розпорядження № 1 та № 2, копією договору факторингу від 17.11.2023 № 17112023, випискою, довідкою-розрахунком заборгованості тощо.
Водночас ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надала.
Суд установив, що за умовами Договору відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 14069,0 грн, користувалась ними, протягом 2018-2019 років здійснювала погашення заборгованості згідно з погодженим графіком, проте усієї суми тіла кредиту і нарахованих за користування коштами процентів відповідно до Договору не сплатила. 
Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за Договором та процентів за користування кредитом відповідачка не надала.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Договору в частині тіла кредиту у розмірі 5423,50 грн та процентів у розмірі 4068,16 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення в частині стягнення 9491,66 грн.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, також, просив стягнути заборгованість за комісіями у сумі 16331,21 грн.
Вирішуючи спір у цій частині, суд виходить з наступного.
Умовами Договору передбачено право Банку лише утримувати комісійну винагороду під час продажу іноземної валюти (п. 2.4.2), що не стосується спору у цій справі.
Тоді як жодних комісій як обов`язок позичальника перед Банком у Договорі (щомісячних платежах) не передбачено.
Не пояснює і не обґрунтовує свого права на стягнення комісії з відповідача, розмір такої комісії, і позивач у позовній заяві, що є його процесуальним обов`язком.
Суд зазначає, що сама лише фіксація у довідці-розрахунку заборгованості чи в документах договору факторингу наявності заборгованості «за нарахованими і не сплаченими комісіями» на суму 16331,21 грн є неналежним доказом наявності такої заборгованості у відповідачки за Договором.
Оскільки умовами Договору не передбачено права кредитодавця на отримання комісій, заявлений до стягнення її розмір на суму 16331,21 грн взагалі не обґрунтований позивачем, які правові підстави нарахування такої комісії, також, не обгрунтовано, то суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині.
Своєю чергою, якщо заявлена до стягнення у межах позовних вимог сума 16331,21 грн є передбаченою Кредитним договором «платою за обслуговування кредитної заборгованості» (п. 1.10 Договору), відображеною у пункті 2 Паспорта споживчого кредиту та у 5-му стовпчику графіка щомісячних платежів, то, на переконання суду, для стягнення з відповідачки цієї суми коштів теж немає правових підстав з огляду на таке.
Відповідно до положень частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній на час укладення Договору редакції) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Фактично, відповідне право позичальника закріплене і у п. 3.2.4 Договору.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахункове-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На це вказав Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
Оцінюючи зміст положень пункту 1.10 Договору, який передбачає обов`язок ОСОБА_1 здійснювати щомісячно плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд констатує, що така плата, фактично, установлена за надання Банком послуг, які передбачено частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 3.2.4 Договору.
При цьому будь-які докази того, що ОСОБА_1 зверталась до Банку частіше одного разу на місяць із запитами про отримання відповідної інформації, зверталась із такими запитами взагалі, до позову не надано.
Таким чином, на переконання суду, нарахована у цьому спорі і визначена у п. 1.10 Договору щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості за ставкою 2,85 % від початкової суми кредиту (п. 2 Паспорта споживчого кредиту), не є платою за реальні супутні послуги, а є завуальованими додатковими процентами.
З огляду на викладене, суд визнає положення п. 1.10 Договору нікчемними і не вбачає підстав для стягнення з відповідачки 16331,21 грн як плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1113,0 грн (а. с. 4).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279-280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до  ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» заборгованість за кредитним договором від 20.02.2018 № F94.13056.003684241 у розмірі 9491,66 грн, з яких: 5423,50 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4068,16 грн – заборгованість за процентами.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1113,0 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 05 лютого 2026 року.

Учасники:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014);
відповідачка –  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ