МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 р.  	№ 400/11780/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом	Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	
до відповідача	Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056,  	

про	визнання протиправною та скасування постанови від 21.10.2025 року № ОПШ 048073,	

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа – підприємець ОСОБА_1 (далі – позивачка) з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) та просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 0ПШ 048073 від 21.10.2025 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у водія на момент проведення перевірки водій мав індивідуальну контрольну книжку водія, що також підтверджується в наданих додатках, отже акт складено з порушеннями та відсутні будь-які порушення водієм визначені актом перевірки. Також, оскільки водій в даному випадку здійснював внутрішні перевезення, то не мав взагалі обов`язку по встановленню та експлуатації тахографу, а отже і обов`язку по його перевірці, адаптації тощо. Відтак, спірну постанову вважає протиправною, просить її скасувати. 
Ухвалою від 03.11.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Від відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 25.09.2025 року встановлено, що у водія відсутня роздруківка даних роботи водія ОСОБА_2 або реєстраційний лист режиму праці та відпочинку. Під час перевірки водій надав індивідуальну контрольну книгу водія. Транспортний засіб не обладнано тахографом. Тобто, під час перевірки даного транспортного засобу встановлено, що водієм даного транспортного засобу здійснювалося надання послуг з вантажних перевезень за відсутності на момент перевірки документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - роздруківка даних роботи водія ОСОБА_2 або реєстраційний лист режиму праці та відпочинку. Відповідальність за дане порушення визначене абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відтак, оскаржувану постанову вважає правомірною 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує обґрунтування позивача, наполягає, що у разі відсутності тахографа водій повинен вести індивідуальну контрольну книжку водія, наявність якої є обов`язковою. У водія під час перевірки була наявна індивідуальна контрольна книжка водія. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що з 01.06.2015 набула чинності вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн. Таким чином, вимоги пункту 6.1 Положення №340 для вантажних автомобілів понад 3,5 тон, встановлення тахографів є саме обов`язком, а не правом. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
25.09.2025 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області на підставі направлення на перевірку, проведено рейдову перевірку та перевірено транспортний засіб марки МАЗ р.н. НОМЕР_1 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено акт від 25.09.2025 року № 034729, в якому зафіксовано порушення відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» частина 1 абзац 3 - перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутня роздруківка даних роботи водія ОСОБА_2 або реєстраційний лист режиму праці та відпочинку. Під час перевірки водій надав індивідуальну контрольну книгу водія. Транспортний засіб не обладнано тахографом. 
За результатами розгляду справи було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ОПШ 048073 від 21.10.2025 за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вважаючи протиправною вищезазначену постанову, позивач звернулась до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положенням про Державну службі України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Згідно з частинами першою - другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
В контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Згідно зі статтею 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.
Відповідно до ст.48 Закону України “Про автомобільний транспорт” автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до ст.18 Закону України “Про автомобільний транспорт” з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Відповідно до п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку №340 від 07.06.2010 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Відповідно до п.6.3 Положення, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія
Таким чином, Положення допускає облік робочого часу водіїв, як тахографом, так і індивідуальною контрольною книжкою водія.
Разом з тим, не для усіх транспортних засобів вибір засобу обліку робочого часу є питання добровільного вибору власника. Враховуючи імперативні вимоги п.6.1 саме для 1) автобусів для пасажирських перевезень протяжністю понад 50 км та 2) вантажних автомобілів понад 3,5 тонн, встановлення тахографів є обов`язком, а не правом.
Посилання позивача на ч.10 ст.20 Закону України “Про автомобільний транспорт” про те, що встановлення тахографів передбачене лише для транспортних засобів для міжнародних перевезень, є помилковими.
Питання обліку робочого часу водіїв під час внутрішніх перевезень врегульоване саме ч.3 ст.18 Закону, яка є відсильною до інших нормативно-правових актів.
На виконання вимог ст.18 Закону, Міністерством транспорту та зв`язку України і видано наказ про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який прямо висуває вимоги про обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн для внутрішніх перевезень діючими та повіреними тахографами.
Оскільки, згідно свідоцтва про реєстрацію повна маса транспортного засобу МАЗ, становить більше 3 ,5 тон, то на нього розповсюджується вимога про необхідність обладнання тахографом.
Відповідно до п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу №385 від 24.06.2010, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Таким чином, відповідно до вимог законодавства, у водія позивача під час виконання вантажних перевезень, повинні були бути роздруківка даних роботи водія ОСОБА_2 або реєстраційний лист режиму праці та відпочинку.
За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, та визнання постанови відповідача протиправною.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
Судові витрати покладаються на позивача. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови від 21.10.2025 року № ОПШ 048073, відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар