печерський районний суд міста києва
Справа № 757/56780/25-ц 
пр. 2-10508/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13 060,00 грн., а також витрати з оплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрати з оплати правничої допомоги у розмірі 3 500,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що здійснює діяльність з експлуатації та технічного обслуговування підземної автостоянки (підземного паркінгу) за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта № 326 від 15.10.2003. Відповідач є власником автостоянки № 30 в секції «А» та автостоянки № НОМЕР_1 в секції «А» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач отримувала послуги з обслуговування автостоянок, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим за період з 01.11.2022 по 31.10.2025 утворилася заборгованість, яка становить 13 060,00 грн. 
Ухвалою судді від 13 листопада 2025 року в справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
21 січня 2026 року від представника відповідача Абдуманової О.П. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову, оскільки з моменту набуття права власності на обидва паркомісця № 30,31 секції А, здійснює регулярні платежі в передбаченому усним договором з позивачем розмірі 1 160,00 грн. за 2 паркомісця /580 грн. за одне за період з 01.11.2022 по 31.10.2025 на загальну суму 41 760 грн., що підтверджується банківськими квитанціями про сплату.
Зазначає, що відповідач в повному обсязі виконала свої зобов`язання за усним договором з позивачем та продовжує виконувати їх і надалі. 
Вказує, що відповідачу не повідомлялось про зміну розміру вартості послуг з 01.12.2022 за 2 місця з 1 160,00 грн. до 1 500,00 грн. Пропозиції укласти відповідний договір про підвищення тарифу з 580,00 грн. на 750,00 грн. за обслуговування машиномісця починаючи з 01.11.2022 по 31.10.2025 року не надходило. Позивач не мав підстав нараховувати їй заборгованість за обслуговування у збільшеному розмірі до 1500,00 грн., оскільки не було узгоджено з нею, тому такий розмір щомісячної плати не може враховуватись для визначення розміру заборгованості.
Вважає, що розрахунок заборгованості містить очевидно недостовірні дані, про сплату на суму 40 600,00 грн. за період з 01.11.2022 по 31.10.2025. Оскільки, колонка «нарахування» містить суми, які не передбачені договірними відносинами між сторонами, а тому не може бути підставою для розрахунку заборгованості. 
Разом з тим, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 13 060,00 грн. 
23 січня 2026 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.
Суд установив, що ОСОБА_1 з 1 листопада 2022 року є власником автостоянки № 30 та № 31 в секції «А» підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.10.2025 № 448288964.
Відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта № 326 від 15.10.2003 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» здійснює діяльність з експлуатації та технічного обслуговування підземної автостоянки (підземного паркінгу) за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.
За положеннями ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів, причепів), що належать громадянам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, регламентують Правила зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115.
Ці Правила поширюються на всі автостоянки (крім автостоянок - гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб`єктами господарської діяльності, чи належать цим суб`єктам (п. 1 цих Правил).
Відповідно до п.п. 15, 16 зазначених Правил, плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. На всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу.
За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. ст. 6, 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу.
Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до наданих представником відповідача виписок по банківському рахунку та квитанціям встановлено, що відповідач за період з 01.11.2022 по 31.10.2025 здійснює регулярні платежі у розмірі 1 160,00 грн. за 2 паркомісця /580 грн. за одне на загальну суму 41 760,00 грн.
Проте, позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про зміну розміру вартості послуг з 01.12.2022 за 2 місця з 1 160,00 грн. до 1 500,00 грн., або пропозиція укласти відповідний договір про підвищення тарифу з 580,00 грн. на 750,00 грн. за обслуговування машиномісця починаючи з 01.11.2022. 
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 353, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Позняки-Автосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 4 лютого 2026 року.

Суддя О.Л. Бусик