ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10594/25 Справа № 208/2574/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,
секретар Кирилішина В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 11 вересня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно (суддя першої інстанції Похваліта С.М.),

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно.
Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 11 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, третя особа, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно залишено без розгляду.
Із вказаною ухвалою суду не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Мотивована скарга тим, що 11.09.2025 року було подано клопотання про перенесення розгляду справи з причин поганого самопочуття з доданими додатками "витяг з ЄРДР, відповідь СБУ, скріншот додатку "Helsi".
ОСОБА_1 просив ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 11 вересня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник Кам`янської міської ради у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити ухвалу суду без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомлена повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомили про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання (заяви) про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина 2 статті 211 ЦПК України).
Оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України підставою залишення позову без розгляду є повторна неявка належним чином повідомленого позивача у судове засідання, відповідно законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яка це неявка: перша чи повторна. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Близький за змістом висновок сформульований у постановах Верховного Суду: від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956 св 22), від 09 листопада 2023 року у справі № 753/114/22 (провадження № 61-6264 св23).
Такі наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (див.: постанову Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц (провадження № 61-17140 св 21)).
З матеріалів справи вбачається, що Ухвалою суду від 08 травня 2023 року відкрито провадження по справі.
У судові засідання, призначені на 22 травня 2025 року, 07 липня 2025 року, 11 вересня 2025 року позивач повторно не з`явився, був належно повідомлений про час та місце проведення судового розгляду, клопотань про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Однак колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що згідно наявної інформації в електронному кабінеті судді, 11.09.2025 року позивачем на адресу місцевого суду було надіслано заяву про відкладення розгляду справи, за 24004/25-Вх, однак у паперовому вигляді матеріали справи дану заяву не містять.
Також, до апеляційної скарги позивачем було додано клопотання про відкладення розгляду справи, з тих підстав, що перебуває на лікуванні, погано себе почуває внаслідок вживання антибіотиків та інших препаратів для одуження.
До даної заяви було долучено: лист СБУ, з якого вбачається, що за фактом ракетного обстрілу збройними силами російської федерації по території м. Кам`янське, Дніпропетровська область, який відбувся 29.07.2025, у результаті якого позивачем було отримано тілесні ушкодження, слідчим відділом Управління СБУ у Дніпропетровській області зареєстровано кримінальне провадження № 22025040000001298 від 29.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.,
Також було долучено Витяг з ЄРДР та докази встановленого позивачем діагнозу внаслідок обстрілу.
ОСОБА_1 до згаданих документів додав протокол створення та перевірки ЕЦП, згідно якого, позивачем підписав заяву про відкладення розгляду справи 11.09.2025 року о 08:37:33, а розгляд справи було призначено на 11.09.2025 року на 10 годину 45 хвилин, та згідно протоколу судового засідання фактично почалось 10:52:55 год.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що залишаючи позову заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов поспішного висновку, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач до постановлення оскаржуваної ухвали надіслав заяву про відкладення справи, проте в даному випадку, канцелярія суду своєчасно не надала заяву головуючому для її розгляду у судовому засіданні, що у свою чергу призвело до постановлення ухвали, яка не відповідає нормам процесуального права.
Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки залишив поза увагою зазначені вище обставини. 
За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених частиною 1 статті 379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 11 вересня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                О.В. Халаджи

                                                                               О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 9 грудня 2025 року.

Головуючий-суддя                                                                 О.В. Халаджи