П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1213/24 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача – Бойка А.В., суддів – Федусика А.Г., Шевчук О.А., розглянувши заяву військової частини НОМЕР_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №400/1213/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , третя особа - Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 окрема бригада територіальної оборони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100 000 грн., щомісячно за періоди лікування з 21.09.2022 року по 05.10.2022 року, з 29.10.2022 року по 14.11.2022 року, з 28.11.2022 року по 09.12.2022 року, з 28.12.2022 року по 16.01.2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, у розмірі 100000 гривень, щомісячно за періоди лікування з 21.09.2022 року по 05.10.2022 року, з 29.10.2022 року по 14.11.2022 року, з 28.11.2022 року по 09.12.2022 року, з 28.12.2022 року по 16.01.2023 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_2 подала апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 року скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 р. у справі №400/1213/24 та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
27.01.2026 року Військова частина НОМЕР_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення по справі №400/1213/24, в якій просила вирішити питання про розподіл судових витрат у вигляді сплаченої відповідачем – військовою частиною НОМЕР_2 за подання апеляційної скарги суми судового збору у розмірі 1610,40 грн., шляхом її повернення з Державного бюджету України військовій частині НОМЕР_1 , яка підлягає перерахуванню на рахунок військової частини НОМЕР_1 за реквізитами: Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , UA298201720343181001300021085, ДКСУ у м. Київ, МФО 820172.
В обґрунтування поданої заяви військова частина НОМЕР_1 посилалась на те, що при зверненні до апеляційного суду із апеляційною скаргою у справі № 400/1213/24 військовою частиною НОМЕР_1 , на фінансовому забезпеченні якої у той час перебувала підпорядкована їй військова частина НОМЕР_2 , платіжною інструкцією № 958 від 23.05.2024 року, був сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн. 
Посилаючись на положення частини 5 статті 139 КАС України, згідно якої у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, заявник посилався на те, що оскільки позивач є учасником бойових дій та, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, при відмові у задоволенні його вимог, судові витрати, понесені відповідачем, мали бути компенсовані за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у тому числі мала бути повернутою сплачена відповідачем сума судового збору за звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою.
Заявник посилався на те, що при ухвалені нової постанови від 10.10.2024 року П`ятим апеляційним адміністративним судом питання про розподіл судових витрат, зокрема, про повернення відповідачеві з Державного бюджету України суми судового збору, сплаченого ним при зверненні з апеляційною скаргою, вирішено не було, у зв`язку з чим заявник звертається із даною заявою про ухвалення додаткового рішення.
Крім того заявник вказував на те, що станом на 31 липня 2025 року військову частину НОМЕР_2 переформовано у НОМЕР_5 батальйон територіальної оборони у складі військової частини НОМЕР_1 , та остання є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 травня 2025 року та директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22 травня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення по справі колегія суддів зазначає наступне:
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами 3-4 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат встановлений нормами статті 139 КАС України.
Згідно частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами 2-5 зазначеної статті передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).
Колегія суддів звертає увагу на те, що приписами КАС України не передбачено стягнення на користь суб`єкта владних повноважень з позивача - фізичної/юридичної особи судового збору за подання апеляційної скарги у разі скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
У постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №161/14389/16-а Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому відповідачу - суб`єкту владних повноважень, можуть компенсуватись лише документально підтвердженні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із органами публічної влади.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верхового Суду від 30.10.2018 у справі № 161/14389/16-а, від 15.08.2019 у справі № 666/754/16-а, від 24.04.2020 у справі № 814/970/16, від 11.04.2024 у справі №640/4640/22, від 29.01.2026 у справі №320/7957/24.
Таким чином правові підстави для розподілу судових витрат понесених відповідачем в цій справі у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 252, 308, 311, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у стягненні (поверненні) з Державного бюджету України на користь військової частини НОМЕР_1 судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого відповідачем у справі - військовою частиною НОМЕР_2 за подання апеляційної скарги на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.04.2024р. у справі №400/1213/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.А. Шевчук