ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/11827/25		
Провадження № 22-ц/821/229/26		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Сидорак Ольги Романівни на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Стеценко О.С. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

01 вересня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5071874, відповідно до умов якого відповідач отримав 5 000,00 грн. 
02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №73-МЛ, згідно якого право вимоги за кредитним договором №5071874 від 16.03.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість, яка становить 20 015,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5 000,00 грн, заборгованість по процентам – 15 015,00 грн. 
Враховуючи наведене, позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5071874 від 16.03.2021 у сумі 20 015,00 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2025 року позов - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит №5071874 від 16.03.2021 у сумі 5 015,00 грн, судовий збір у сумі 605,60 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.
У решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що встановивши, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами у сумі 5 000,00 грн, однак в добровільному порядку не повернув, тому до стягнення з відповідача обґрунтовано підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 5 000,00 грн.
Суд не погодився з нарахованим розміром заборгованості за процентами, оскільки їх нарахування здійснене поза межами встановленого строку кредитування, що суперечить умовам кредитного договору, оскільки згідно договору № 5071874 від 16.03.2021 строк кредитування становить 30 днів. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування договором не передбачено, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню.
Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із пропорційності задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 28 листопада 2025 року через систему «Електронний суд», представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Сидорак О.Р., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків встановленим обставинам справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги товариства повністю.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що відповідач був у повній мірі проінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства.
Наголошує, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до умов укладеного кредитного договору і становить 5 000,00 грн – тіло кредиту і відсотки, які становлять 15 015,00 грн. 
Вказує, що сума та розрахунок за кредитним договором №5071874 від 16.03.2021 були передані позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021, тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалось.
Посилається на висновки, викладені у постанові Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2025 у справі № 204/5909/24 та вважає, що заборгованість позивачем нарахована вірно.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №5071874, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором.
Згідно п. 1.2. Договору сума кредиту становить 5 000,00 грн.
Пунктом 1.3. Договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 30 днів з 16.03.2021 (строк кредитування).
Пунктом 1.4 Договору визначено термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 15.04.2021. 
Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово.
Умовами договору визначено проценти за користування кредитом у сумі 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Договору), та стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом, яка становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6. Договору).
Кредитний договір містить умови щодо пролонгації строку кредитування, а саме у п. 2.3.1.1. Договору зазначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №5071874 від 16.03.2021 загальна вартість кредиту становить 5 015,00 грн з урахуванням процентів за користування кредитом у сумі 15,00 грн та комісії у сумі 0,00 грн.
З платіжного доручення №41688801 від 16.03.2021 вбачається, що 16.03.2021 на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 перераховано грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, призначення платежу «кошти згідно договору 5071874».
Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №5071874, ТОВ «Мілоан» нараховано заборгованість за період з 16.03.2021 по 14.06.2021.
Відповідно до договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02 липня 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Новий Кредитор), Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).
Пунктом 6.2.3. договору відступлення прав вимоги №73-МЛ передбачено, що права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості.
Пунктом 7.1. договору відступлення прав вимоги сторони домовились, що в якості компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги Новий Кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі 7 334 841,23 грн. 
Виконання вищевказаного договору підтверджується самим договором відступлення прав вимоги №73-МЛ та платіжною інструкцією №33394 від 02 липня 2021 року.
З Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 02 липня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02 липня 2021 року вбачається, що Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 02 липня 2021 року кількістю боржників 7 547 на загальну суму заборгованості 136 998 863,32 грн.
Згідно витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 15 липня 2021 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №5071874 від 16.03.2021 на загальну суму 20 015,00 грн.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Враховуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стороною позивача доведено, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами у сумі 5 000,00 грн, однак в добровільному порядку не повернув, тому до стягнення з відповідача обґрунтовано підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 5 000,00 грн. 
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що відповідач був у повній мірі проінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, отже скаржником фактично оскаржується рішення суду в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 15.04.2021
Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 15,00 грн. (а.с.9).
Також у пункті 2.3. визначено умови пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці: строк продовження 3 дні - максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту – 3.00; строк продовження 7 днів - максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту – 5.00; строк продовження – 15 днів - максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту – 10.00.
Якщо позичальник здійснює продовження кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору (пункт 2.3.1.1 договору). 
Відповідно до п.2.3.1.2 Договору про споживчий кредит передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних ( базових)умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кілька днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 Договору.
У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Отже, за умовами Договору (пункту 2.3.1.2 договору) сторони погодили, що у разі неповернення кредиту, він автоматично пролонгується строком до 60 днів. При цьому, з цього ж пункту договору видно, що у разі продовження строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних умовах (який не може перевищувати 60 днів) зупиняється.
Тобто, з умов договору вбачається, що кредит видано на 30 днів, однак у зв`язку з непогашенням ОСОБА_1 заборгованості у вказаний термін, він автоматично продовжився ще на 60 днів, тобто загальний строк кредитування - 90 днів. 
Доказів про погашення заборгованості в строк, передбачений кредитним договору, матеріали справи не містять.
Також, згідно п. 4.2. Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.
Пунктом. 1.6 Договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 16.03.2021 по 15.04.2021 нарахування процентів здійснювалось на підставі п. 1.5.2 Договору ( 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом), а в період з 16.04.2021 по 14.06.2021 - згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 Договору ( 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом).
Отже, перевіривши наведену позивачем суму заборгованості за відсотками згідно умов договору про споживче кредитування №5071874 від 16.03.2021, колегія суддів встановила, що сума заборгованості за відсотками за умовами кредитного договору складає 15 015,00 грн (( 5 000, 00 грн х 0,01% х 30 днів) + ( 5 000,00 грн х 5,00% х 60 днів)).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами після закінчення строку кредитування у розмірі 15 000,00 грн. за період з 16.04.2021 до 14.06.2021 підлягають до задоволення.
Такі висновки суду узгоджуються із позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20.
За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення відсотків не відповідають обставинам справи і вимогам закону, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнутих відсотків з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення відсотків, відповідно до ст. 376 ЦПК України.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи, що апеляційна скарга і позовні вимоги товариства задоволені повністю, то відповідно із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6 056,00 грн.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Сидорак Ольги Романівни - задовольнити.
Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2025 року – скасувати в частині стягнення відсотків і судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 15 000,00 грн.
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         О.М. Новіков

Л.І. Василенко