Справа № 366/3625/25
Провадження №3/366/68/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026         с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
захисника, адвоката Колодяжного Я.В.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

1. Формулювання суті правопорушення, визнаного суддею недоведеним.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 501443 від 02.11.2025, по суті правопорушення зазначено таке:
02.11.2025 близько 18:00 год. в с. Вересня по вул. Центральна (Жовтнева) водій ОСОБА_1 керував ТЗ марки ЗАЗ LANOS д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився за допомогою приладу ALCOTEST 6810 DRAGER ARAM – 3591, проба позитивна – 0, 72% (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2. Рух справи та ухвалені в ній проміжні рішення
12.11.2025 справа надійшла до суду. Судове засідання призначено на 09.12.2025 та відкладено на 19.12.2025 та 22.01.2026. 
19.12.2025 задоволено клопотання сторони захисту та витребувано від ВП № 1 Вишгородського РУП в Київській області такі докази:
1. Інформацію стосовно кількості та напрямку руху нарядів патрульної поліції в с. Вересня Поліської територіальної громади Вишгородського району Київської області в період часу з 17 год 00 хв по 18 год 30 хв 02.11.2025.
2. Інформацію про те, чи здійснювалась екіпажами патрульної поліції перевірка зі службового планшету по системі «АРМОР» в період з 17 год 00 хв по 18 год 30 хв 02.11.2025 особи ОСОБА_1 та/або автомобіля марки ЗАЗ LANOS з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Якщо так, то з яких пристроїв здійснювалась така перевірка (серійні номерів пристроїв).
3. Відеозаписи з нагрудних камер працівників ОСОБА_2 та Петришка Петра, які оформлювали матеріали справи за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відзнятих 02.11.2025 в період часу з 17 год 00 хв по 18 год 30 хв (окрім відеозапису з пристрою № 855441, який долучений до матеріалів справи). 

3. Позиція осіб, які беруть участь у провадженні по справі

3.1 викладені письмово.
Під час судового провадження захисник Колодяжний Я.В. подав до суду заяву, у якій просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з таких підстав.
По-перше, ОСОБА_1 не роз`яснено а ні підстав зупинки транспортного засобу, а ні його прав як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
По-друге, зупинка транспортного засобу є незаконною, без належних на те правових підстав, а тому всі отримані докази є недопустимими.
По-третє, поліцейський не повідомив ОСОБА_1 про проведення відео фіксації на нагрудну камеру. 

3.2. висловлені усно
ОСОБА_1  у судовому засіданні 19.12.2025 пояснив, що за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення він перебував в гостях у своєї знайомої на дні народження. Автомобіль стояв біля її будинку. Коли він вийшов з двору та підійшов до автомобіля, до його під`їхали працівники поліції, перевірили його документи та попросили перегнати автомобіль, оскільки він заважає руху, інакше його будуть змушені евакуювати. Після цього працівники поліції поїхали. Він ( ОСОБА_1 ) не збирався того вечора керувати автомобілем, оскільки вживав алкогольні напої. Працівники поліції під час перевірки документів це достовірно бачили і знали. В подальшому, коли він переїжджав з місця стоянки від будинку знайомої до свого місця проживання (через кілька будинків), його зупинив той же самий екіпаж працівників поліції. Він запитав у поліцейських, чому вони знов до нього під`їхали, на що один з них зазначив, що зупиняють його перший раз, а у зв`язку з відпрацюванням в Поліській територіальній громаді Вишгородського району є кілька екіпажів поліції, які і могли здійснювати зупинку попередньо. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні тим, що надавав у судовому засіданні 19.12.2025 та просив закрити провадження у справі.

Захисник, адвокат Колодяжний Я.В. у судовому засіданні 19.12.2025 зазначив, що описані ОСОБА_1 обставини свідчать про очевидну провокацію працівниками поліції вчинення його підзахисним правопорушення, оскільки поліцейські не лише попросили переставити автомобіль на інше місце, бачивши те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а й погрожували, що у разі невиконання такої вимоги автомобіль буде евакуйовано. Також захисник підтримав доводи поданої ним заяви про закриття провадження у справі.
У судовому засіданні захисник надав пояснення аналогічні тим, що надавав у судовому засіданні 19.12.2025 та просив закрити провадження у справі, оскільки наявними доказами встановлено факт провокації вчинення ОСОБА_1 правопорушення з боку працівників поліції.

3.1. пояснення свідків
Сторона захисту доставила до суду та попросила допитати в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_3  по суті поставлених запитань надала показання, які зводяться до такого.
02.11.2025 вона перебувала в себе вдома. Разом з нею в гостях перебував ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 . Свідок є рідною сестрою останньої.
Вони всі перебували на подвір`ї господарства. Автомобіль ОСОБА_1 перебував поряд з її двором біля паркану. Коли вони всі перебували на подвір`ї, до автомобіля ОСОБА_1 під`їхав автомобіль поліції з реєстраційним номером 1848 (номер запам`ятала, оскільки на номера в неї хороша пам`ять). До працівників поліції підійшов ОСОБА_1 і вони сказали йому, щоб він переставив свій автомобіль, оскільки той порушує правила стоянки, а інакше його евакуюють. Після цього автомобіль поліції поїхав прямо. ОСОБА_1 зайшов у двір та сказав це своїй дружині та свідку, після чого вони всі вирішили сісти «за компанію» в автомобіль та перегнати його до місця проживання ОСОБА_1 , який живе по тій же вулиці де і свідок (Центральна) на відстані приблизно 100 м від її будинку. Коли вони сіли та поїхали, свідок сиділа на задньому пасажирському сидінні за водієм та під час руху побачила той самий автомобіль поліції, що стояв на зустрічній смузі руху. Свідок зазначила, що автомобіль поліції стояв на відстані приблизно 50 м від її будинку, де попередньо був припаркований автомобіль поліції та на її думку поліцейські могли бачити початок руху автомобіля ОСОБА_1 . В подальшому, коли ОСОБА_1 зупинився біля свого подвір`я, до них ззаду під`їхав той самий автомобіль поліції (впізнала за номерами) та поліцейські підійшли до ОСОБА_1 , який запитав в одного з них, чому вони його знов зупинили, так як кількома хвилинами раніше вже спілкувались з ним, на що поліцейський заперечив. Потім свідок пішла в будинок ОСОБА_1 , а через деякий час вийшла та побачила, що поліцейські складають якісь папери.
Свідок ОСОБА_4  по суті поставлених запитань надала показання, які зводяться до такого.
Вона є дружиною ОСОБА_1 . Вона та її чоловік перебували в її сестри ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) та знаходились на подвір`ї. В цей час до припаркованого автомобіля її чоловіка приїхали поліцейські, які просили переставити автомобіль в інше місце стоянки, а інакше його буде евакуйовано. Потім вони всі поїхали до місця проживання ОСОБА_1 . Коли вони зупинились, то до них ззаду під`їхав автомобіль поліції. ЇЇ чоловік сказав поліцейським, що вони вже до нього під`їжджали та спілкувались, на що поліцейський заперечив. На уточнююче запитання судді про те, скільки всього в той час перебувало автомобілів працівників поліції, що спілкувались з ОСОБА_1 пояснила, що і перший раз (біля подвір`я ОСОБА_3 ) та в другий (біля їхнього з ОСОБА_1 будинку) автомобіль поліції та склад його екіпажу були одним і тим же, лише поліцейські змінили свої місця в автомобілі (водій-пасажир). 

4. Оцінка судді
4.1 Релевантні джерела права
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.
Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

4.2 докази сторони обвинувачення 
В обґрунтування звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи долучено:
-протокол про адміністративне правопорушення;
-роздруківка з приладу Drager Alcotest 6810, ARАМ 3591, з тестом № 850, проведеного 02.11.2025 о 18 год. 13 хв. з ОСОБА_1 , результат якого склав 0, 72 %;
-оптичний диск з матеріалами відеозапису з пристрою № 855441, відповідно до показників якого працівники поліції зупиняють автомобіль марки ЗАЗ LANOS з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 о 18 год 08 хв 21 сек (відповідно до показників дати та часу пристрою відеозапису) ОСОБА_1 говорить працівникам поліції про те, що вони вже його зупиняли, на що працівник поліції зазначає про те, що він ОСОБА_1 не перевіряв та у зв`язку з відпрацюванням в районі їздить два поліцейських автомобіля. В подальшому, о 18 год 10 хв 56 сек працівник поліції попереджає ОСОБА_1 про проведення відео фіксації їхньої розмови. В подальшому, матеріал відеозапису містить процедуру проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки із застосуванням приладу Drager Alcotest 6810, результат огляду склав 0, 72 проміле. На відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 дійсно має явні ознаки алкогольного сп`яніння.

4.3 докази сторони захисту
За клопотанням сторони захисту суд витребував від ВП № 1 Вишгородського РУП докази, які частково надані суду.
Зокрема, від ВП № 1 Вишгородського РУП на виконання постанови судді від 19.12.2025 отримано лист про те, що 02.11.2025 в період часу з 17 год 00 хв по 18 год 30 хв відповідно до єдиної дислокації в с. Вересня Вишгородського району Київської області перебував лише один екіпаж патрульної поліції на автомобілі марки CHERY TIGGO з реєстраційним номером НОМЕР_2 на синьому фоні у складі інспектора Слободяна М.В. та поліцейського Петришка П.П.
Надати іншу витребувану інформацію неможливо.

Інших доказів матеріали справи не містять. 

4.4 дослідження доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності і висновки за результатами дослідження.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП підлягає доказуванню, крім інших факт керування особою транспортним засобом та факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, суддя не може залишити поза увагою джерела національного та міжнародного права, зокрема рішень Верховного Суду та ЄСПЛ в частині провокації вчинення правопорушень.

У відповідності до вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
За приписом ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У відповідності до положень ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Згідно зі ст. 9 Конституції України договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. 
У ст. 10 Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 № 55-XII проголошено «пріоритет загальновизнаних норм міжнародного права перед нормами внутрішньодержавного права». 
За ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення ЄСПЛ є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 у справі №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього Рішення, Конституційний Суд України зазначає, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім цього, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21.02.1984, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення з урахуванням, зокрема, розміру та характеру стягнень, для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. 
Як зазначив Верховний Суд у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020 «відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.»

У постанові ККС ВС від 03.12.2019 у справі № 676/7748/14-к зазначено таке:
«Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті провокації організованої правоохоронними органами, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)
Застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»). Суд, оцінюючи докази, повинен звертати увагу на хронологію подій і етап, коли правоохоронні органи державної влади здійснюють оперативні заходи, тобто або вони просто «приєднались» до здійснення кримінально-караного діяння і документують його, або спровокували його з самого початку».

У постанові ККС ВС від 06.05.2025 у справі № 346/2640/20 зазначено таке:
«15. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зазначав, що досліджуючи питання, чи не був злочин наслідком провокації (пастки) з боку органу розслідування, суди мають дослідити, зокрема, підстави, чому операція була розпочата, у тому числі, чи були об`єктивні підозри щодо причетності обвинуваченого до кримінальної діяльності або його схильності вчинити злочин,[1] ступінь залученості поліції до злочину та характер будь-якого підбурювання або тиску, якому був підданий обвинувачений та інші обставини. Обвинувачений має отримати можливість доводити свою позиції відносно кожного з пунктів, важливих в цьому аспекті.
17. Підбурювання має місце тоді, коли працівники цих органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а схиляють особу до вчинення злочину, який без такого впливу не був би вчинений. Для встановлення того, чи мало місце з боку правоохоронних органів спонукання особи до вчинення злочину, слід прийняти до уваги, крім іншого, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції попри початкову відмову особи, наполегливі нагадування тощо.
29. У той же час Суд звертає увагу на асиметричний підхід законодавця до правил доказування в кримінальному процесі. Правила оцінки доказів мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави в права і свободи особи та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів. Вимога визнати докази, отримані з порушеннями, недопустимими спрямована на те, щоб сторона, що допустила порушення, не могла скористатися його результатами. Використання цих правил на шкоду стороні, яка жодним чином не відповідальна за порушення процесуальних правил, суперечить їх меті.
30. Тому докази, які відповідно до правил допустимості не можуть бути допущені на доведення винуватості, можуть використовуватися для спростування версії сторони обвинувачення. Позбавлення сторони захисту такого права призводить до покладення на неї негативних наслідків недотримання положень кримінального процесуального закону, допущених стороною обвинувачення щодо доказів, які виправдовують особу.»

Таким чином, якщо особа хоча і вчинила правопорушення, однак у разі встановлення тієї обставини, що правопорушення вчинене внаслідок провокації, провадження у справ підлягає закриттю.

Вирішуючи питання про те, чи мала місце провокація з боку працівників поліції на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, то суддя зазначає, що під час судового засідання 19.12.2025, до початку огляду матеріалів відеозапису, ОСОБА_1 надав пояснення, зміст яких зводиться до того, що працівники поліції фактично під погрозами евакуації його автомобіля змусили його переїхати автомобілем в інше місце, а потім зупинили його автомобіль та заперечували факт того, що кількома хвилинами раніше під`їжджали до нього.

Суддя зауважує, що хоча обставини першої зустрічі поліцейських з ОСОБА_1 не зафіксовані під відеозапис, однак такі обставини опосередковано узгоджуються з наданими матеріалами відеозапису, на яких ОСОБА_1 говорить поліцейським, які зупинили його автомобіль що вони вже перевіряли його документи, на що вони заперечували, пояснюючи це тим, що в с. Вересня їздить двоє автомобілів поліції у зв`язку із заходами відпрацювання.

Крім цього, з витребуваної суддею інформації з ВП № 1 Вишгородського РУП вбачається, що в с. Вересня в період часу з 17 год 00 хв по 18 год 30 хв перебував лише один екіпаж патрульної поліції у складі інспектора ОСОБА_2 (який складав протокол та проводив огляд на стан сп`яніння) та поліцейського ОСОБА_6 (складав супровідні документи).

Також та обставина, що один і той самий екіпаж поліції спочатку просив ОСОБА_1 переставити автомобіль в інше місце стоянки, а в подальшому під`їхав до місця проживання ОСОБА_1 підтверджуються показаннями допитаних суддею свідків. Ці показання узгоджуються як між собою, так і в сукупності з іншими доказами як сторони обвинувачення, так і сторони захисту. 

Викладені обставини в сукупності доводять дійсність версії захисту про те, що працівники поліції фактично спровокували рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . 

Суддя також зазначає, що окрім саме прохання з боку працівників поліції переставити автомобіль, працівники поліції фактично погрожували тим, що у разі залишення автомобіля на первинному місці стоянки він буде евакуйований.

Крім цього, з матеріалів відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, між першою та другою зустріччю з поліцейськими пройшов незначний проміжок часу, за який ніхто з присутніх більше не вживав алкогольних напоїв (вони всі сіли в автомобіль та поїхали до місця проживання ОСОБА_1 ), а відтак працівники поліції, спілкувавшись вперше з ОСОБА_1 не могли не бачити, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Однак замість того, щоб запропонувати ОСОБА_1 викликати на місце тверезого водія, висунули прохання перепаркувати автомобіль з погрозою його евакуації саме йому, після чого по тій же вулиці з місця спостереження за діями ОСОБА_1 очікували початок його руху з метою оформлення матеріалів справи за ст. 130 КУпАП. 

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що вчиненню ОСОБА_1 правопорушення мала місце провокація з боку працівників поліції, у зв`язку з чим він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, а всі зібрані відносно нього докази є недопустимими.

Разом з цим, зібрані докази визнаються недопустимими для сторони обвинувачення та відомості з них враховуються для обґрунтування судового рішення про наявність провокації на користь сторони захисту. 

Суддя також враховує інші доводи сторони захисту, однак встановлені обставини є достатньою підставою для ухвалення у справі кінцевого рішення.

5. Висновки
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У рішенні Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, визначено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами. 

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
За встановлених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

5.1 питання щодо вилучених речей і документів.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 .
Відповідно до ч. 4 ст. 265-1 та п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1086 (зі змінами), тимчасово вилучене посвідчення водія у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає поверненню ОСОБА_1  

5.2 судові витрати
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП, за якою судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.
Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.
На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 36, 40-1, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя    Н.П. Слободян