ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/1655/25
категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департамента містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ" про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департамента містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ", в якій позивач просить суд зобов`язати відповідача протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення "Млин" (охоронний номер 4430-Жт), що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 84, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у власності відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2014 року № 2370 перебуває цілісний майновий комплекс - пам`ятка архітектури місцевого значення "Млин", який відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 07 вересня 2021 року № 716 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Посилаючись на статтю 23 Закону України від 08 червня 2000 року № 1805-III "Про охорону культурної спадщини" (надалі – Закон № 1805-III), а також норми Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1768 (надалі – Порядок № 1768), зі змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2024 року, наполягає на обов`язку відповідача укласти у місячний строк з моменту отримання пам`ятки у власність охоронний договір з Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, не вчинення відповідних дій з боку відповідача щодо якого слугувало підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву заперечуючи проти заявлених вимог, посилається пункт 13 Порядку № 1768 зазначаючи про те, що після внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника, після чого власник зобов`язаний укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання такого повідомлення. Оскільки натепер відповідач не отримував відповідного повідомлення ані від Житомирської обласної державної адміністрації, ані від Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради (якій (раді) розпорядженням Житомирської обласної (військової) адміністрації від 19 вересня 2024 року № 712 делеговані повноваження з укладання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, що знаходяться на території м. Житомир) й жодних належних доказів такого повідомлення до позову не додано, перебіг строку на укладання цього договору, на переконання відповідача, не розпочався. Додає, що відповідачем на даний час вживаються заходи для укладання охоронного договору, зокрема, замовляється виготовлення технічного паспорту на нерухоме майно, до складу якого входить пам`ятка архітектури; й після цього відповідач має намір звернутись до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради з відповідною заявою про укладання охоронного договору. Відповідні докази укладання договору на проведення технічної інвентаризації нерухомого майна та виготовлення технічного паспорту, як зазначає відповідач, будуть надані до суду після підписання відповідного договору із сертифікованим спеціалістом. З таких підстав вважає позов передчасним, тому просить суд відмовити у задоволенні заявлених вимог.
У відповіді на відзив позивач наголошує на тому, що на момент виникнення спірних правовідносин, а саме набуття відповідачем права власності на пам`ятку, відповідно до пункту 2 Порядку № 1768 (в редакції від 23 грудня 2011 року, яка діяла станом на 11 грудня 2014 року), власник пам`ятки зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини. Оскільки статус пам`ятки архітектури місцевого значення будівлі "Млин" надано розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 04 березня 1996 року № 151, а відповідач набув у власність зазначену будівлю 11 грудня 2014 року, відповідний охоронний договір мав бути укладеним протягом місяця з моменту отримання у власність пам`ятки архітектури – будівлі "Млин по вул. Перемоги, 84, що у м. Житомирі (тобто до 11 січня 2015 року). При цьому ініціатором охоронного договору є власник пам`ятки, а не орган охорони культурної спадщини, натомість з 2015 року відповідач уникає укладення такого договору. 
Також зауважує на тому, що пам`ятку архітектури місцевого значення "Млин" (охоронний номер 4430-Жт) занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 07 вересня 2021 року "Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" № 716, тобто задовго до внесених змін до Порядку № 1768 щодо укладення охоронного договору у місячний строк після повідомлення внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач акцентує на тому, що як станом на 07 вересня 2021 року (дата внесення пам`ятки до Державного реєстру нерухомих пам`яток України) норми статей 6, 14 Закону № 1805-III діяли в тій же редакції, що і на час набуття у власність цієї пам`ятки 11 грудня 2014 року, відповідно до яких орган охорони культурної спадщини зобов`язаний повідомити власника щодо набуття об`єктом правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини. Проте і після внесення пам`ятки архітектури "Млин" до Державного реєстру нерухомих пам`яток України місцевого значення такий обов`язок уповноваженим органом дотриманий не був й відповідача не було повідомлено про присвоєння будівлі "Млин" по вул. Перемоги, 84 в м. Житомирі статусу пам`ятки архітектури місцевого значення, хоча наказом від 07 вересня 2021 року № 716 Міністерство культури та інформаційної політики України зобов`язало Житомирську обласну державну адміністрацію, серед іншого, проінформувати власників об`єктів культурної спадщини про внесення цих об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. До того ж жодних охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів та позначок на об`єкті "Млин" по вул. Перемоги, 84 в м. Житомирі, з яких можна було б отримати інформацію, що даний об`єкт є пам`яткою архітектури місцевого значення з 1996 року і до сьогодні не встановлено. Оскільки ані на дату звернення позивача з цим позовом до суду, ані натепер відповідач належним чином не повідомлений про те, що об`єкт "Млин", що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 84, включено до об`єктів культурної спадщини та про необхідність укладання охоронного договору, перебіг строку укладення охоронного договору, відповідно, не розпочався, а тому твердження позивача про ухилення відповідача щодо укладання охоронного договору є безпідставними.
У письмових поясненнях позивач наполягає на тому, що дотримання вимог Закону № 1805-III щодо повідомлення відповідача про присвоєння будівлі "Млин" статусу пам`ятки не є предметом спору у цій справі, а на час набуття пам`ятки у власність такий обов`язок не був передбачений у Порядку № 1768. Натомість наведеними у позові правовими нормами доведено обов`язок відповідача укладення охоронного договору щодо належної на праві власності пам`ятки архітектури місцевого значення. При цьому зауважує на тому, що відповідно до статті 16 Закону № 1805-III інформування про об`єкти культурної спадщини, що занесені до Реєстру, провадиться шляхом публікації Реєстру та внесених до нього змін, надання інформації, що міститься в Реєстрі, у відповідь на запит на інформацію тощо. Оприлюднення органами влади та місцевого самоврядування публічної інформації, зокрема стосовно прийнятих ними рішень, на офіційних вебсайтах в мережі Інтернет є одним із передбачених законом способів висвітлення ними своєї діяльності та доведення до відома населення й усіх заінтересованих осіб про результати виконання покладених на них функцій, повноважень, завдань. Оскільки інформація про присвоєння будівлі "Млин" статусу пам`ятки є у вільному доступі в мережі Інтернет, посилання відповідача не необізнаність вважає необґрунтованим й таким, що не нівелює обов`язок укладення охоронного договору. 
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.
Суд встановив, що розпорядженням Голови Житомирської обласної державної адміністрації від 04 березня 1996 року № 151" узято на облік і охорону нововиявлену пам`ятку архітектури: "Млин", м. Житомир, вул. Перемоги, 84, пам`ятка архітектури початку ХХ століття.
Відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики від 07 вересня 2021 року № 716, з урахуванням подання Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації від 31 травня 2021 року № 1627-1.14/04-21 вирішено: занести до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини у Житомирській області, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло на час набрання чинності Законом України "Про охорону культурної спадщини", у додатку до якого за пунктом 31 значиться: "Млин", вул. Перемоги, 84, початок ХХ століття, пам`ятка архітектури, розпорядження Голови Житомирської обласної державної адміністрації від 04 березня 1996 року № 151".
Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний цілісний майновий комплекс на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2014 року № 2370 перебуває у власності ТОВ "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ".
Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради скеровано лист від 04 грудня 2024 року № 571/12 до ТОВ "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ" (м. Дніпро, вул. Д.Галицького, буд. 2-А, кім. 3-29), у якому відповідача поінформовано про те, що відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики від 07 вересня 2021 року № 716 об`єкт культурної спадщини м. Житомира "Млин", вул. Перемоги, 84, пам`ятка архітектури (охоронний номер 4430-Жт) занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення. З посиланням на статтю 23 Закону № 1805-III повідомлено про обов`язок укладення охоронного договору з органом охорони культурної спадщини - Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради (м. Житомир, вул. Покровська, 6).
Оскільки ТОВ "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ" охоронний договір не уклало, а Департамент такої бездіяльності в судовому порядку не оскаржив, прокурор звернувся до суду з цим позовом в особі зазначеного органу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам по суті спору суд виходить з того, що у цьому спорі на вирішення суду постало вирішення питання наявності / відсутності підстав для зобов`язання відповідача укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини. А тому суд зазначає таке.
Частинами четвертою та п`ятою статті 54 Конституції України визначено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Законом України від 20 вересня 2006 року № 165-V "Про ратифікацію Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи" ратифіковано Конвенцію про охорону архітектурної спадщини Європи від 03 жовтня 1985 року (далі - Конвенція), відповідно до статті 3 якої кожна Сторона зобов`язується: 1. вживати правових заходів для охорони архітектурної спадщини; 2. за допомогою таких заходів і діючих в кожній державі або кожному регіоні процедур, забезпечити охорону пам`яток, архітектурних ансамблів та визначних місць.
У цій справі не є спірним, що об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення "Млин" (охоронний номер 4430-Жт) відповідачем набуто у власність на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2014 року № 2370, тобто після того, як пам`ятку архітектури, як нововиявлену, узято на облік та охорону відповідно до розпорядження Голови Житомирської обласної державної адміністрації від 04 березня 1996 року № 151 "Про взяття на облік і охорону пам`яток архітектури місцевого значення".
Так, на час взяття на облік і охорону нововиявленої пам`ятки архітектури місцевого значення "Млин" був чинним Закон УРСР від 13 липня 1978 року № 3600-IX "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" (надалі – Закон № 3600-IX), який втратив чинність на підставі Закону № 1805-III. 
Як було визначено у статті 6 Закону № 3600-IX до пам`яток історії та культури відповідно до статті 1 цього Закону належать, з-поміж іншого: пам`ятки містобудування і архітектури - архітектурні ансамблі і комплекси, історичні центри, квартали, площі, вулиці, залишки стародавнього планування і забудови міст та інших населених пунктів; споруди цивільної, промислової, військової, культової архітектури, народного зодчества, а також зв`язані з ними твори монументального, образотворчого, декоративно-прикладного, садово-паркового мистецтва, природні ландшафти.
Відповідно до статей 16 і 17 цього ж Закону було встановлено, що пам`ятки історії та культури, незалежно від того, в чиїй власності вони перебувають, підлягають державному облікові. Переліки пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Як було передбачено у статті 27 Закону № 3600-IX, підприємства, організації, установи і громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність пам`яток історії та культури, які знаходяться на землях, наданих їм у користування. Зазначені підприємства, організації, установи і громадяни дають відповідні охоронні зобов`язання державним органам охорони пам`яток.
З набранням чинності з 12 липня 2000 року Законом № 1805-ІІІ правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулюються цим Законом. При цьому за правилами пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1805-III об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
Об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.
Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
У абзаці третьому статті 1 Закону № 1805-ІІІ (тут і надалі на час укладення договору купівлі-продажу об`єкта 11 грудня 2014 року) надано визначення терміну "об`єкт культурної спадщини" - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 6 цього ж Закону до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.
До повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону (пункт 11 частини другої статті 6 Закону № 1805-ІІІ).
Суд встановив, що спірний об`єкт було включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення рішенням Голови Житомирської обласної державної адміністрації ще 04 березня 1996 року - в період дії Закону № 3600-IX. Таким чином, в силу приписів пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1805-III цей об`єкт визнаний пам`яткою культурної спадщини.
А наказом Міністерства культури та інформаційної політики від 07 вересня 2021 року № 716 занесено пам`ятку архітектури місцевого значення "Млин" (м. Житомир, вул. Перемоги, 84) до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини у Житомирській області, та наказано Житомирській обласній державній адміністрації, з-поміж іншого, поінформувати власників об`єктів культурної спадщини або уповноважені ними органи про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Так, згідно з частинами першою та другою статті 24 Закону № 1805-ІІІ власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує як найменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.
Статтею 23 Закону № 1805-ІІІ передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
Частиною третьою статті 23 Закону № 1805-ІІІ передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Наведені правові норми безальтернативно та беззастережно встановлюють обов`язок для усіх власників пам`ятки чи її частини укласти охоронний договір з відповідним органом культурної спадщини, після переходу права власності на нього.
На виконання вимог Закону № 1805-ІІІ Кабінет Міністрів України 28 грудня 2001 року постановою № 1768 затвердив Порядок № 1768, відповідно до пунктів 1, 2 та 5 якого (у редакції на час набуття відповідачем права власності на пам`ятку) охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована. Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини. В охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Отже, вищезгадані положення законодавства встановлюють строк у один місяць для укладення власником об`єкта культурної спадщини охоронного договору. Цей строк встановлюється або з моменту отримання такого об`єкту у власність, або, якщо статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини надано пізніше, - з дня отримання власником повідомлення уповноваженого органу про набуття правового статусу щойно виявленого об`єкта (постанова Верховного Суду від 20 січня 2025 року у справі № 120/10793/22).
У цій постанові Верховний Суд наголосив, що саме юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи. 
Спростовуючи виникнення обов`язку укладення охоронного договору відповідач покликається на пункт 13 Порядку № 1768 в тому аспекті, що після внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника й саме після цього повідомлення, як доводить відповідач, виникає обов`язок укладення охоронного договору у місячний строк, стверджуючи при цьому про неотримання відповідного повідомлення.
Надаючи оцінку цим доводам суд виходить з того, що цілісний майновий комплекс "Млин" занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини у Житомирській області на підставі наказу Міністерства культури та інформаційної політики від 07 вересня 2021 року № 716, й на цей час приписи Порядку № 1768 (у відповідній редакції) не містили положень щодо письмового повідомлення власника пам`ятки культурної спадщини, як це передбачено у пункті 13 Порядку № 1768 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2024 року № 630, що набрав чинності з 06 червня 2024 року. Натомість, як вказав Верховний Суд у постанові від 20 січня 2025 року у справі № 120/10793/22, місячний строк для укладення охоронного договору у разі придбання пам`ятки культурної спадщини встановлюється з моменту отримання такого об`єкта у власність.
Разом з тим, задля з`ясування питання обізнаності ТОВ "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ" про необхідність укладення охоронного договору на об`єкт "Млин" враховуючи те, що у пункті 2 наказу Міністерства культури та інформаційної політики від 07 вересня 2021 року № 716 визначено Житомирській обласній державній адміністрації поінформувати власників об`єктів культурної спадщини або уповноважені ними органи про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, на чому наполягає відповідач, ухвалою від 31 березня 2025 року суд витребував відповідні докази у Житомирської обласної державної адміністрації та у Департамента містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради. На вимогу суду, зокрема, Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради повідомив про те, що відповідне повідомлення про обов`язок укладення охоронного договору від 04 грудня 2024 року за № 571/12 було направлено відповідачу за адресою: м. Дніпро, вул. Д.Галицького, буд. 2-А, кім. 3-29, оскільки як підтверджено даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16 грудня 2024 року (номер інформаційної довідки 408245225), власником цілісного майнового комплексу загальною площею 17533 кв.м (м. Житомир, вул. Перемоги, 84) значиться ТОВ "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ", м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, буд. 2-А, кім. 3-29 (а.с.16-17).
Визначаючись у спірних правовідносинах щодо обов`язку відповідача укласти спірний охоронний договір в аспекті ключового у цій справі питання: щодо виникнення такого обов`язку, як стверджує відповідач, після отримання відповідного повідомлення про внесення майнового комплексу як об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та, відповідно, зобов`язання у місячний строк укласти охоронний договір, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 23 травня 2024 року у справі № 320/5145/23, у якій суд касаційної інстанції, роблячи висновки за подібних зі спірними правовідносин, зауважив на тому, що невручення (неотримання) вищезазначеного повідомлення власнику пам`ятки не є обставиною, яка припиняє або скасовує обов`язок укласти щодо такого об`єкту охоронний договір.
Як зазначив Верховний Суд, таке повідомлення переслідує мету - довести до відома власника нерухомого майна той факт, що це майно набуло спеціального охоронного статусу, який передбачений законодавством про охорону культурної спадщини, і що з дня набуття такого статусу цим майном у суб`єкта власності виникають певні права та обов`язки, закріплені у законі.
Інакше кажучи, отримання повідомлення відповідного органу охорони культурної спадщини тотожне обізнаності суб`єкта власності на пам`ятку про ці обставини, адже лише той власник об`єкта культурної спадщини, який обізнаний про наявність такого статусу, може усвідомлювати виникнення у нього відповідних обов`язків, у тому числі й щодо укладення на цей об`єкт охоронного договору.
У контексті вищенаведених мотивів Верховний Суд вважав за необхідне звернути увагу на те, що за нормами частини одинадцятої статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації".
Відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією, належать до основних принципів інформаційних відносин, а забезпечення доступу кожного до інформації, відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень є одними з основних напрямів державної інформаційної політики, про що зазначено у статтях 2, 3 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII "Про інформацію".
За приписами частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 вищевказаного Закону).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом, окрім іншого, систематичного та оперативного оприлюднення інформації на офіційних вебсайтах в мережі Інтернет.
У цьому ключі, на переконання суду, Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради слушно зауважує на тому, що інформація про віднесення майнового комплексу "Млин" (м. Житомир, вул. Перемоги, 84) до пам`ятки архітектури місцевого значення перебуває у вільному доступі як така, що оприлюднена на сайті Житомирської міської ради 27 вересня 2021 року та є у загальному доступі, зокрема: на офіційному вебсайті Житомирської міської ради в розділі "Містобудівна документація" в підрозділі "Об`єкти культурної спадщини м. Житомира" розміщено інформацію про об`єкти культурної спадщини всіх категорій, у тому числі й щодо пам`ятки архітектури місцевого значення "Млин" (охоронний номер 4430-ЖТ).
До того ж на сайті Міністерства культури та стратегічних комунікацій України теж розміщено інформацію про об`єкти культурної спадщини, які занесені у Державний реєстр нерухомих пам`яток України, в тому числі з 07 вересня 2021 року внесено інформацію про пам`ятку місцевого значення "Млин", що розташована у м. Житомирі по вул. Перемоги, 84.
У згаданій постанові від 23 травня 2024 року у справі № 320/5145/23, надаючи оцінку доводам відповідача про те, що оприлюднення на офіційному вебсайті Департаменту вищезгаданої інформації про статус належної йому будівлі не є тією обставиною, з якою закон пов`язує обов`язок укладення охоронного договору, Верховний Суд виходив з того, що оприлюднення органами місцевого самоврядування публічної інформації, зокрема стосовно прийнятих ними рішень, на офіційних вебсайтах в мережі Інтернет є одним із передбачених законом способів висвітлення ними своєї діяльності та доведення до відома населення й усіх заінтересованих осіб про результати виконання покладених на них функцій, повноважень, завдань; оприлюдені у такий спосіб рішення / акти належать до відкритої інформації, доступ до якої є відкритим, забезпечений безперешкодно, безоплатно та цілодобово.
Під час розгляду цієї справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у відповідача перешкод у вільному доступі до інформації про узяття цілісного майнового комплексу "Млин" на облік як пам`ятки культурної спадщини, як і занесення цієї пам`ятки до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення "об`єкти культурної спадщини у Житомирській області" (пам`ятка архітектури місцевого значення). Принаймні маючи змогу бути обізнаним щонайпізніше з 01 жовтня 2021 року (перше число наступного місяця після розміщення на офіційних вебсайтах Житомирської міської ради, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України офіційної інформації про об`єкт культурної спадщини "Млин", що занесено у Державний реєстр нерухомих пам`яток України) відповідач дотепер не виявив наміру укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини, не надав суду жодних доказів на підтвердження протилежного, хоча зазначав у відзиві на позов, натомість заперечуючи проти заявлених позовних вимог щодо укладення охоронного договору у місячний строк.
І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), відповідно до якої тягар доказування покладено на суб`єкта владних повноважень, це, в силу норми частини першої цієї ж статті, не звільняє іншу сторону від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються її доводи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 520/2261/19).
Беручи до уваги значення культурної спадщини для суспільства й важливість забезпечення її належної охорони для майбутніх поколінь, пріоритетність цього напряму діяльності для держави в особі її органів влади та органів місцевого самоврядування, суд вважає, що недобросовісне ставлення власника об`єкта культурної спадщини до визначених законом обов`язків щодо його охорони, або вчинення інших дій, допущення бездіяльності у цих відносинах зі сторони суб`єктів права власності на пам`ятки, не повинні створювати загрози збереженню культурної спадщини чи призводити до завданню їй шкоди, унеможливлювати реалізацію державою заходів, спрямованих на її охорону.
У цій же постанові від 23 травня 2024 року у справі № 320/5145/23 Верховний Суд підсумував, що у ситуації, коли власник щойно виявленого об`єкта культурної спадщини ухиляється від отримання повідомлення від уповноваженого органу охорони культурної спадщини про набуття цим об`єктом такого статусу та необхідність укладення охоронного договору, або це повідомлення неможливо вручити з незалежних від вказаного органу причин, слід виходити з фактів про обізнаність власника такого об`єкту про ці обставини з інших джерел, у тому числі з інформації, офіційно оприлюдненої суб`єктом владних повноважень у порядку, встановленому законом.
Суд зважає, що ці висновки зроблені при вирішенні спору щодо укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, у той час як у справі, що розглядається, в силу приписів пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1805-III спірний об`єкт визнаний пам`яткою культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення "Млин" узято на облік та охорону відповідно до розпорядження Голови Житомирської обласної державної адміністрації від 04 березня 1996 року № 151 "Про взяття на облік і охорону пам`яток архітектури місцевого значення", тобто значно раніше укладення відповідачем договору купівлі-продажу від 11 грудня 2014 року № 2370 щодо відповідного майнового комплексу, й саме з цією подією чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство й пов`язує перебіг місячного строку на укладення охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини. 
Однак продемонстрований Верховним Судом підхід щодо оцінки обізнаності зобов`язаного суб`єкта щодо потреби укладення охоронного договору за набутою у власність пам`яткою культурної спадщини, на переконання суду, є застосовним і у цій справі, який суд враховує надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо вручення відповідного повідомлення про обов`язок укладення спірного охоронного договору.
У справі, що розглядається, суд не оминає увагою й того, що з відкриттям провадження у цій справі та отриманням позову відповідач достеменно та беззаперечно був обізнаний щодо обов`язку укладення відповідного охоронного договору, однак, на час ухвалення цього судового рішення у розпорядженні суду відсутні жодні докази щодо вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на укладення охоронного договору, як і, власне, докази укладення цього договору на об`єкт культурної спадщини місцевого значення "Млин". У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначалось про вжиття заходів задля укладання відповідного договору, проте, всупереч положенням частини четвертої статті 162 КАС України, стороною відповідача не надано суду жодних доказів, які б могли бути предметом дослідження та оцінки суду на підтвердження дійсних намірів відповідача та добросовісності його поведінки у межах спірних у цій справі правовідносин.
Суд зауважує, що здійснення права власності на нерухоме майно, яке має правовий статус об`єкта культурної спадщини, без укладення охоронного договору щодо нього у встановленому законом порядку, не забезпечує належної охорони такого об`єкта та створює загрозу його збереженню, порушує громадський інтерес до культурної спадщини, який визнається Україною відповідно до взятих на себе міжнародних зобов`язань. Натомість судом встановлено невиконання такого обов`язку й при цьому відповідач не демонструє наміру добровільно укласти охоронний договір.
За встановлених обставин цієї справи та враховуючи висновки Верховного Суду у такій категорії справ, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які належить задовольнити, зобов`язавши відповідача упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення "Млин" (охоронний номер 4430-Жт), що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 84, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768.
З огляду на положення частини другої статті 139 КАС України за відсутності понесених позивачем судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати зі сплати судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242 - 246, 251, 262, 292, 293, 295 КАС України, суд,
вирішив:
Позов Керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави (вул. Леха Качинського, буд. 2, м. Житомир, 10014, код ЄДРПОУ 02909950) в особі Департамента містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради (вул. Покровська, буд. 6, м. Житомир, 10014, код ЄДРПОУ 02498429) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ" (пров. 2-й Іподромний, буд. 3- А, м. Житомир, 10020, код ЄДРПОУ 39531077) задовольнити.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР ЕССЕТ ПРОПЕРТИЗ" упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили укласти з Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини "Млин" (охоронний номер 4430-Жт), що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Перемоги, 84, згідно з Порядком укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1768.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

19.01.26