Справа № 420/21402/23 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - 
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_4 в якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, яка виразились у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_5 Міністерства оборони України, яка відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандуючого Збройних Сил України від 30.12.2020 року №Д321/10/ДСК розформована та базі якої створена Військова частина НОМЕР_2 та на цей час позивача звільнено зі служби та знято з усіх видів грошового забезпечення. При цьому, за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. Представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу за період проходження служби індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням базового місяця - січень 2008 року. 30 січня 2023 р. відповідач надав відповідь листом № 602/338, яким повідомив про відсутність правових підстав для нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 р. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, та такою, що порушує встановлене статтею 43 Конституції України право позивача на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. 
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Від відповідача Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими що суперечать вимогам чинного законодавства, та заперечує проти задоволення останніх. Відповідач зазначає, що в період проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 з 01.04.2021 по 28.07.2021 року та на момент виключення із списків особового складу ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі види грошового забезпечення, у тому числі і індексація, що підтверджується карткою особового рахунку. Відповідно до ч.1 ст. 104 Цивільного кодексу: "юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників". На підставі директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.02.2022 року №Д-З21/4/дск ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка створена на базі колишньої ліквідованої військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 . Керуючись наявною юридичною практикою, а саме ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.09.2022 року справа №916/1184/19 про визнання військової частини НОМЕР_4 правонаступником військової частини НОМЕР_2 .
Ухвалою суду від 04.12.2023 року залучено у якості співвідповідача у справі - військову частину НОМЕР_4 .
Від відповідача військової частини НОМЕР_4 надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 10.01.2022 року №Д-321/4/дск військова частина НОМЕР_4 є новоствореною і не є правонаступником А3082. Відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.12.2020 року №Д-321/10/дск та розпорядження директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 02.03.2021 року №248/1613, військова частина НОМЕР_2 є правонаступником військової частини НОМЕР_5 . Оскільки, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією органу, в якому військовослужбовець проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, підтвердити чи спростувати факт не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення військова частина НОМЕР_4 не має змоги, оскільки в зазначений період даний військовослужбовець проходив військову службу за контрактом в інший військовій частині, яка на момент ліквідації заборгованості з індексацій грошового забезпечення не передавала та не повідомляла військову частину НОМЕР_4 про факт її наявності. Отже, протиправність, наявність якої є підставою для задоволення адміністративного позову, в бездіяльності Відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за спірний період проходження позивачем військової служби – відсутня.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 (проходив службу у Військовій частині НОМЕР_5 Міністерства оборони України, яка відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандуючого Збройних Сил України від 30.12.2020 року №Д321/10/ДСК розформована та базі якої створена Військова частина НОМЕР_2 та на цей час позивача звільнено зі служби та знято з усіх видів грошового забезпечення.
На звернення представника позивача, відповідач листом від 30 січня 2023 року з надано відповідь в якій зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_5 яку було розформовано, та з 01.04.2021 по 28.07.2021 року значився в списках особового складу, перебував на фінансовому забезпеченні в військовій частині НОМЕР_2 . Під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 та на момент виключення із списків особового складу військової частини ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі види грошового забезпечення, в тому числі і індексація, що підтверджується карткою особового рахунку. Розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією органу, в якому військовослужбовець проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, тому підтвердити чи спростувати факт ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_5 військова частина НОМЕР_2 не може, оскільки на момент ліквідації військової частини НОМЕР_5 документи про наявну заборгованість, щодо невиплаченої індексації грошового забезпечення особовому складу до військової частини НОМЕР_2 не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 104 Цивільного кодексу: "юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників". Оскільки, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка створена на базі колишньої ліквідованої військової. частини НОМЕР_5 с-ще АДРЕСА_4 та підпорядкована Військово Морським Силам України Збройних сил України, командування військової частини НОМЕР_2 рекомендує для можливого вирішення питання перерахунку індексації грошового забезпечення, надання роз`яснень звернутися до командування військової частини НОМЕР_6 .
Вважаючи протиправною невиплату індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період проходження служби з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).
Статтею 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивачу за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення у повному обсязі.
Згідно п. 5 Порядку № 1078, у редакції Постанови №1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.01.2016 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Згідно п. 10-2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.
Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. 
З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Такі ж правила нарахування індексації діють для новоприйнятих працівників - обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник. 
У цьому контексті суд звертає увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Вказана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.
Будь-яких доказів, що тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку займав позивач, змінювалась (підвищувалась) з січня 2008 року до дати звільнення суду не надано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Висновки суду у цій частині позовних вимог відповідають висновкам Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами (зокрема, постанови від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21, від 28 червня 2022 року у справі № 640/8991/21, від 28 вересня 2022 року у справі № 560/3965/21, від 20 жовтня 2022 року у справі № 400/426/21).
Тому наявні підстави для задоволення позову про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно з одночасним визначенням січня 2008 року, як базового місяця для проведення індексації, при цьому обраний судом спосіб захисту порушеного права є ефективним та забезпечує реальне відновлення порушеного права позивача.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію із врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, суд вважає що вони також підлягають задоволенню як обґрунтовані, а також враховуючи, що їх підставність не спростована відповідачем.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем законність оскаржуваної бездіяльності не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. 
Щодо посилання відповідача що ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.09.2022 року справа №916/1184/19 про визнання військової частини НОМЕР_4 правонаступником військової частини НОМЕР_2 суд вважає необхідним зазначити, що дана ухвала прийнята у межах іншої юрисдикції, за іншим предметом спору та не встановлює правонаступництво щодо спірних фінансових зобов`язань у сфері грошового забезпечення військовослужбовців.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, яка виразились у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Беручи до уваги інтенсивність роботи та об`єктивні умови її здійснення, зокрема перебої електропостачання і тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному текст рішення складено та підписано суддею 26.01.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка