Іменем України
РІШЕННЯ

27 січня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/987/24(927/1096/25) 	
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., за участі секретаря судового засідання Ткачової А.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом: ОСОБА_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача-1: ОСОБА_2 , 
РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , 
реєстраційна адреса: АДРЕСА_3 , 
відповідача-2: Керуючої реструктуризацією – арбітражної керуючої Коренчук Тетяни Олександрівни,
РНОКПП НОМЕР_3 , вул. Є. Коновальця, буд. 36Д, офіс 4Г, м. Київ, 01133, 
відповідача-3: Керуючого реалізацією майна боржника Деякі Ярослава Михайловича,  АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , 
предмет спору: про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами електронного аукціону
поданої в межах справи №927/987/24 
За заявою боржника,
Боржник: ОСОБА_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи
позивача: ОСОБА_3 
відповідача 1: ОСОБА_2 .

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа №927/987/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Постановою суду від 19.05.2025 боржника визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів, керуючим реалізацією майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) призначено арбітражну керуючу Коренчук Тетяну Олександрівну.
05.11.2025, у межах справи про неплатоспроможність, через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до співвідповідачів: ОСОБА_2 , 2-керуючої реалізацією майна, арбітражної керуючої Коренчук Тетяни Олександрівни, у якій просить суд:
- визнати недійсним укладений 15.10.2025 року на електронному аукціоні правочин із відчуження (відступлення) права вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» (код ЄДРПОУ 34878870, вул. Льотна, буд. З, кв. 96, м. Чернігів, 14033) на суму 219 038 (двісті дев`ятнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 58 копійок, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25), що оформлений протоколом № ВRЕ001-UА-20250925-50468 про результати аукціону від 15.10.2025 року та актом про придбання майна на аукціоні ВRЕ001-UА-20250925-50468 від 20.10.2025 року.
- визнати відсутнім у ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) права вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» (код ЄДРПОУ 34878870, вул. Льотна, буд. 3, кв. 96, м. Чернігів, 14033) на суму 219 038 (двісті дев`ятнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 58 копійок, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25).
- визнати наявним у ОСОБА_1 права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» на суму 219 038 (двісті дев`ятнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 58 копійок, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25).
Ухвалою від 10.11.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №927/987/24 (927/1096/25) за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 27.11.2025 року, 11:30. Встановлено сторонам процесуальні строки для подання письмових заяв по суті.
Ухвалами від 24.11.2025 судом задоволено заяву відповідача-1 та позивача про проведення судового засідання, призначеного на 27.11.2024 на 11:30 в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів.
Від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву від 24.11.2025, в якому ОСОБА_2 заперечила проти позову. У відзиві зазначила, що за результатами проведення аукціону з продажу майна банкрута ОСОБА_1 в межах справи № 927/987/24 про неплатоспроможність, який відбувся 15.10.2025 року, складення та підписання акта про придбання майна на аукціоні, договору купівлі-продажу права вимоги, ОСОБА_2 набула право ОСОБА_1 вимагати у ТОВ «Перемога 1991» погашення заборгованості в загальному розмірі 219 038 гривень 58 копійок, яку стягнуто судовими рішеннями. Відповідач-1 у відзиві зазначає про те, що ОСОБА_1 намагається довести, що між ним та ТОВ «Перемога 1991» все ще існують трудові правовідносини. Помилково стверджує про те, що до правовідносин, які склалися зараз в межах справи № 927/987/24(927/1096/25) підлягають застосуванню норми права (ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»), що встановлюють розмір грошової суми, яку щомісячно може бути утримано із заробітної плати боржника. Ця норма права не може бути застосована після звільнення боржника з роботи. ОСОБА_1 був посадовою особою ТОВ «Перемога 1991», якого було звільнено за рішенням власника, а відтак правовою підставою такого звільнення є пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України. Вказані обставини беззаперечно свідчать про те, що будь-які трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Перемога 1991» припинені ще 10.10.2024 року. ОСОБА_1 від імені якого діє керуючий реалізацією майна на аукціоні продав своє право вимоги сплатити заборгованість у визначеному судовими рішеннями розмірі, а не свій страховий стаж. Крім того, ОСОБА_2 у відзиві зазначила про те, що в межах виконавчих проваджень з ТОВ «Перемога 1991» на користь ОСОБА_1 не було стягнуто заборгованість в загальному розмірі 219 038,58 грн. Цей актив не було виключено із складу ліквідаційної маси та було продано на аукціоні. Переможцем аукціону за придбання цього активу було сплачено грошову суму в розмірі 60 001,00 грн.
В судовому засіданні 27.11.2025 суд постановив із занесенням до протоколу про оголошення перерви в судовому засіданні до 18.12.2025, 11:00. Суд постановив проведення судового засідання, призначеного на 18.12.2025 на 11:00, здійснити за участю: представника відповідача-1 та за участю представника позивача в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів. 
15.12.2025 від позивача надійшло клопотання про залучення керуючого реалізацією майна банкрута ОСОБА_1 арбітражного керуючого Деяки Ярослава Михайловича співвідповідачем у справі 927/987/24(927/1096/25). У клопотанні Лаврінець В.О. зазначив про те, що в разі задоволенням судом позову, суд повинен буде застосувати реституцію, навіть якщо Лаврінець таку вимогу не заявляв, адже по суті майнове право досі залишається у нього. Під реституцією у цій справі буде розглядатися обов`язок боржника від імені, якого виступала керуюча реалізацією - Коренчук Тетяна Олександрівна, повернути переможцю електронного аукціону сплачені кошти за придбане майно. Однак, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.12.2025 у справі № 927/987/24, відсторонено арбітражну керуючу Коренчук Тетяну Олександрівну від виконання повноважень керуючої реалізацією ОСОБА_1 та призначено керуючим реалізацією майна банкрута ОСОБА_1 арбітражного керуючого Деяка Ярослава Михайловича. Тобто, грошові кошти, які ОСОБА_2 сплатила арбітражній керуючій Коренчук Тетяні Олександрівні, будуть перераховані на рахунок арбітражного керуючого Деяка Ярослава Михайловича. Таким чином, станом на дату ухвалення рішення складеться ситуація за якої застосування реституції буде неможливим, адже арбітражна керуюча Коренчук Тетяна Олександрівна не матиме у розпорядження грошових коштів, які підлягатимуть поверненню ОСОБА_2 . Відтак, доречним є залучення арбітражного керуючого Деяка Ярослава Михайловича як співвідповідача у справі.
Ухвалою від 18.12.2025 суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача керуючого реалізацією майна боржника Деяку Ярослава Михайловича (свідоцтво №1879 від 22.12.18, АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) зобов`язав позивача направити співвідповідачу – керуючому реалізацією майна боржника Деяці Ярославу Михайловичу, копію позовної заяви з додатками. Встановив співвідповідачу – керуючому реалізацією майна боржника ОСОБА_4 , строк - не пізніше 15 календарних днів з дня вручення ухвали відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України надати відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують викладені у відзиві обставини. Судове засідання відклав на 22.01.2026 на 09:00.
16.01.2026 від керуючого реалізацією майна боржника Деякі Ярослава Михайловича надійшли письмові пояснення у справі, у яких арбітражний керуючий зазначає про те, що кошти сплачені ОСОБА_2 згідно з протоколом про результати аукціону №BRE001-UA-20250925-50468 від 16.10.2025 у розмірі 60 001,00 грн станом на даний час знаходяться у арбітражної керуючої Коренчук Тетяни Олександрівни. У письмових поясненнях просить проводити судові засідання у справі № 927/987/24(927/1096/25) про у відсутності керуючого реалізацією арбітражного керуючого Деяка Я.М.
Ухвалою від 20.01.2026 суд задовольнив заяву відповідача-1, постановив проведення судового засідання, призначеного на 22.01.2026 на 09:00, здійснити за участю відповідача-1 – ОСОБА_2 , в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 22.01.2026 суд повідомив, що вступна та резолютивна частини судового рішення буде проголошена 27.01.2026 о 09:00. Також, суд постановив протокольну ухвалу про проведення наступного судового засідання за участю представника позивача Ганчука Г.В. та відповідача-1 Демченко Л.Р. в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 27.01.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши подані документи, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив:
02.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” про стягнення 230 313,43 грн. заборгованості, в тому числі: 92173,47 грн заробітної плати, 120000 грн вихідної допомоги та 18 139,53 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в сумі 92173,47 грн., вихідну допомогу в сумі 60000,48 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 48371,44 грн та судовий збір в сумі 2636,63 грн. Після набрання зазначеним рішенням суду від 06.03.2025 у справі №8927/987/24(927/1114/24) законної сили, на примусове виконання 01.04.2025 зазначеного рішення судом видано наказ. 
10.04.2025 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Господарського суду Чернігівської області про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” заборгованості в сумі 119 120,05 грн, з яких: 102 841,20 грн компенсації за невикористану щорічну відпустку та 16 278,85 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.03.2025 по 10.04.2025.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25) позовні вимоги задовольнити частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 4228,81 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11627,75 грн., а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” судовий збір в сумі 322,46 грн. Після набрання зазначеним рішенням суду від 12.05.2025 у справі №927/987/24(927/345/25) законної сили, на примусове виконання 10.06.2025 зазначеного рішення судом видано накази. 
Як зазначає позивач, 28.10.2025 року ОСОБА_1 через підсистему “Електронний суд” отримав дві заяви ОСОБА_2 про заміну сторони стягувача у справі № 927/987/24(927/345/25) та у справі № 927/987/24(927/1114/24), з якої дізнався про те, що 15.10.2025 року відбувся електронний аукціон № BRE001-UA-20250925-50468 з продажу права грошової вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» на суму 219 038,58 грн, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25).
За результатами проведеного аукціону, про що складено протокол від 15.10.2025 № BRE001-UA-20250925-50468, ОСОБА_2 стала переможцем аукціону та придбала право грошової вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» на суму 219 038,58 грн, яка виникла на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25). 
16.10.2025 року ОСОБА_2 здійснено оплату запропонованої нею ціни в сумі 60 001,00 грн. в передбачені терміни відповідно до Протоколу про результати аукціону № BRE001-UA-20250925-50468, про що складено квитанцію №2723377085 від 16.10.2025 в сумі 60001,00 грн, отримувачем у квитанції зазначено арбітражного керуючого Коренчук Тетяну Олександрівну.
20.10.2025 року складено Акт про придбання майна на аукціоні №BRE001-UA- 20250925-50468, згідно якого ОСОБА_1 (далі – Продавець) відступає Фізичній особі ОСОБА_2 право вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» на суму 219 038,58 грн, яка виникла на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25).
20.10.2025 року між ОСОБА_1 , в особі керуючої реалізацією майна банкрута арбітражної керуючої Коренчук Тетяни Олександрівни та фізичною особою ОСОБА_2 , з іншого боку, укладено Договір купівлі-продажу права вимоги № BRE001-UA-20250925-50468.
ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 не набула прав, що виникають на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25), оскільки такі права мають особистий характер та нерозривно пов`язані з особою ОСОБА_1 . А правочин із відчуження на електронному аукціоні прав вимоги ОСОБА_1 , що виникли на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25) суперечить чинному законодавству та повинен бути визнаний судом недійсним, що стало підставою звернення з позовом до суду в цій справі.
Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву проти позову заперечила.
Відповідач-3 у відзиві зазначив про те, що кошти сплачені ОСОБА_2 згідно з протоколом про результати аукціону №BRE001-UA-20250925-50468 від 16.10.2025 у розмірі 60 001,00 грн станом на даний час знаходяться у арбітражної керуючої Коренчук Тетяни Олександрівни.
Дослідивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України (надалі — ГПК України), обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Верховний Суд у постанові у справі № 908/1090/18 від 15.10.2019 року зазначив про те, що згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дійсно, преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Обставини, встановлені рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 року у справі № 927/987/24(927/1114/24), яке набрало законної сили 01.04.2025 року та рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25), яке набрало законної сили 10.06.2025 не підлягають доказуванню у цій справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ “Перемога 1991”, оскільки вони були встановлені у рішенні суду у справі №927/987/24(927/1114/24) та у справі №927/987/24 (927/345/25) і немає необхідності встановлювати їх знову.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в сумі 92173,47 грн., вихідну допомогу в сумі 60000,48 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 48371,44 грн та судовий збір в сумі 2636,63 грн. Після набрання зазначеним рішенням суду від 06.03.2025 у справі №8927/987/24(927/1114/24) законної сили, на його примусове виконання 01.04.2025 видано наказ. 
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25) позовні вимоги задовольнити частково, ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 4228,81 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11627,75 грн., а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Перемога 1991” судовий збір в сумі 322,46 грн. Після набрання зазначеним рішенням суду від 12.05.2025 у справі №927/987/24(927/345/25) законної сили, на його примусове виконання 10.06.2025 судом видано накази. 
Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство, що дозволяє здійснювати ефективний судовий контроль щодо повернення майнових активів боржника у його розпорядження з метою відновлення платоспроможності такого боржника або належного формування ліквідаційної маси банкрута.
Постановою Господарського суду Чернігівської області від 19.05.2025 року у справі №927/987/24 ухвалено визнати фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом, введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 строком на дванадцять місяців, призначено керуючим реалізацією майна банкрута арбітражну керуючу Коренчук Т.О.
У відповідності до ст.130 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника. Постановою про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника господарський суд також призначає керуючого реалізацією майна в порядку, визначеному цим Кодексом. 
За змістом ст. 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу. З моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника.
У цій справі позивач просить визнати недійсним укладений 15.10.2025 року за результатами проведеного аукціону договір купівлі-продажу права вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Перемога 1991» в сумі 219 038,58 грн, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24), яким ухвалено стягнути з ТОВ «Перемога 1991» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в сумі 92173,47 грн., вихідну допомогу в сумі 60000,48 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 48371,44 грн та судовий збір в сумі 2636,63 грн., та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25), яким ухвалено стягнути з ТОВ “Перемога 1991” на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 4228,81 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11627,75 грн., а також стягнуто з ТОВ “Перемога 1991” судовий збір в сумі 322,46 грн., оформлене протоколом № ВRЕ001-UА-20250925-50468 про результати аукціону від 15.10.2025 року та актом про придбання майна на аукціоні ВRЕ001-UА-20250925-50468 від 20.10.2025 року.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в межах справи №927/987/24 про неплатоспроможність фізичної особи – ОСОБА_1 , арбітражним керуючим Коренчук Т.О. було організовано та проведено аукціон з продажу майна банкрута ОСОБА_1 , а саме: права вимоги до ТОВ «Перемога» в розмірі 219038,58 грн.
За результатами проведеного аукціону, про що складено протокол від 15.10.2025 № BRE001-UA-20250925-50468, ОСОБА_2 стала переможцем аукціону та уклала договір купівлі- продажу права вимоги №BRE001-UA- 20250925-50468 від 20.10.2025, за п.1.1 якого ОСОБА_1 в особі керуючої реструктуризацією майна банкрута Коренчук Тетяни Олександрівни відступає, а ОСОБА_2 набуває право грошової вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» на суму 219 038,58 грн, яка виникла на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25). 
16.10.2025 року ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 60 001,00 грн., про що свідчить квитанція №2723377085 від 16.10.2025 в сумі 60001,00 грн, отримувачем у квитанції зазначено арбітражного керуючого Коренчук Тетяну Олександрівну.
20.10.2025 року складено Акт про придбання майна на аукціоні №BRE001-UA- 20250925-50468 між ОСОБА_1 в особі керуючої реструктуризацією майна банкрута Коренчук Тетяни Олександрівни та ОСОБА_2 .
За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину. 
У відповідно до ч.1 ст.87 КУзПБ придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни. Про передачу майна складається акт про придбання майна на аукціоні.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
В постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Статтею 515 ЦК України встановлено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
При цьому ні вичерпного, ні орієнтовного переліку зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, ст. 515 ЦК не містить.
ЦК України наводить лише один приклад такого зобов`язання - це зобов`язання про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи. Дане зобов`язання є прикладом нерозривної пов`язаності зобов`язання з особою кредитора.
Таким чином, при визначенні зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, слід враховувати сутність відповідних зобов`язань і в кожному разі треба аналізувати зв`язок прав кредитора у зобов`язанні з його особою.
Законодавча заборона заміни кредитора у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, обумовлена передусім тим, що такі зобов`язання за своєю природою не пристосовані до передачі. Отже, з`ясовуючи чи носять вимоги особистий характер, судам необхідно враховувати те, чи пристосовані такі вимоги до передачі їх третій особі, чи ні.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Заробітна плата - це основна частина трудового доходу працівника, який він отримує в результаті реалізації здатності до праці і який має забезпечити об`єктивно необхідне відтворення робочої сили.
Заробітна плата є особистим доходом працівника, який він отримує за виконану роботу і є засобом існування працівника.
Заборгованість із виплати заробітної плати, як право вимоги працівника до роботодавця, не може бути відступлена (продана) іншій особі. Це пов`язано з тим, що право на оплату праці є особистим, невід`ємним правом працівника і тісно пов`язане з його особою.
Судом встановлено, що в укладеному 15.10.2025 року за результатами проведеного аукціону договорі купівлі-продажу відступив право вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Перемога 1991» в сумі 219 038,58 грн, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24), яким ухвалено стягнути з ТОВ «Перемога 1991» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в сумі 92173,47 грн., вихідну допомогу в сумі 60000,48 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 48371,44 грн та судовий збір в сумі 2636,63 грн., та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25), яким ухвалено стягнути з ТОВ “Перемога 1991” на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 4228,81 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11627,75 грн., а також стягнуто з ТОВ “Перемога 1991” судовий збір в сумі 322,46 грн., оформлене протоколом № ВRЕ001-UА-20250925-50468 про результати аукціону від 15.10.2025 року та актом про придбання майна на аукціоні ВRЕ001-UА-20250925-50468 від 20.10.2025 року.
З зазначеного вище вбачається, що арбітражний керуючий Коренчук Тетяна Олександрівна передала ОСОБА_2 право вимоги в обсязі, що визначені в рішенні від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та в рішенні від 12.05.2025 у справі №927/987/24 (927/345/25).
Однак, як зазначено вище, за умовами статті 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою саме у зобов`язанні.
Суд зазначає, що рішення від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення від 12.05.2025 у справі №927/987/24 (927/345/25) не є по своїй суті зобов`язанням, так як не передбачають обов`язку боржника вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитору не надають права вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відступлення права вимоги (цесія) можливе для зобов`язань майнового характеру, але не для прав, що є нерозривно пов`язаними з фізичною особою. Законодавство України встановлює певні гарантії для захисту прав працівників на своєчасну та повну виплату заробітної плати, і передача цього права іншій особі суперечила б цій логіці.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що зобов`язання по виплаті/отриманню заробітної плати (в т.ч. вихідної допомоги, середнього заробітку за чса затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку) нерозривно пов`язане з особою кредитора, відповідно, відступлення права на отримання заробітної плати не допускається, і, відповідно, не є зобов`язанням, у якому може бути замінено кредитора.
Крім того, суд зазначає про те, що стаття 202 Цивільного кодексу України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.
Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недотримання вказаної вимоги ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України визначає як підставу для його визнання недійсним у судовому порядку, тобто як оспорюваного правочину.
Частина 1 ст.216 Цивільного кодексу України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За змістом частин 1, 2 ст. 216 Цивільного кодексу України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).
Тлумачення ст.216 Цивільного кодексу України свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину іншій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в ст.216 Цивільного кодексу України або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.
Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.
Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним, чи який визнано недійсним.
Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.
Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.
Правило ст.216 Цивільного кодексу України застосовується виключно до сторін правочину.
Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину.
Отже двостороння реституція має застосовуватися тоді, коли обидві сторони здійснили виконання недійсного договору (даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 22.10.2024 у справі 918/2/24, від 26.01.2022 у справі № 924/637/20).
У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 552/6997/19 Верховний Суд сформулював такий висновок:
"Тлумачення статті 216 Цивільного кодексу України свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в статті 216 Цивільного кодексу України або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів".
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 у п. 5.29 виснувала про те, що визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині першій статті 2 Господарського процесуального кодексу України (частині першій статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Отже, по-перше, реституція застосовується лише за наявності між сторонами укладеного правочину, який є нікчемним або який визнано недійсним, по-друге, вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні такого правочину.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 дійшла висновку про необхідність відступити від висновків, сформульованих у постанові від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 щодо неефективності вимог про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу як способу захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, зазначивши таке:
"Під час розгляду спору щодо відчуженого на аукціоні у справі про банкрутство майна у з`ясуванні питання ефективності обраного способу захисту порушених прав необхідним є урахування характеру та природи правовідносин між сторонами на момент виникнення спору.
У правовідносинах з повернення відчуженого майна на аукціоні у справі про банкрутство відновлення порушеного права позивача здійснюється у різні способи, зокрема:
якщо за результатом проведення аукціону у справі про банкрутство майно боржника перебуває у власності боржника, то ефективним способом захисту порушеного права особи, яка вправі оскаржувати результати аукціону, є пред`явлення позову про визнання недійсними результатів аукціону;
якщо за результатами аукціону з переможцем укладено договір купівлі-продажу то ефективним способом захисту порушеного права особи, яка вправі оскаржувати результати аукціону, є пред`явлення позову про визнання недійсними результатів аукціону й укладеного з переможцем аукціону договору купівлі-продажу майна боржника та застосування реституції (у випадку повернення майна, що перебуває у власності переможця аукціону);
якщо за результатом проведення аукціону у справі про банкрутство відчужено майно, яке належить іншій особі на праві власності, відновлення порушеного права власника проданого майна здійснюється шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України".
У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024, зокрема вказано, що рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес; якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення, це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним. Тож завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи, у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом, або захисту порушеного права в інший спосіб, тобто вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору в іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.
Позивач як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону і який він просить суд визначити у рішенні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18 виснувала, що за загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язальними відносинами.
Якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають зобов`язальний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав.
Так у ситуації, коли майно передане власником за правочином, який є оспорюваним, ефективним способом захисту може бути, зокрема, позов про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові ввід 13.02.2024 у справі №910/2592/19 зазначає, що задоволення судом вимоги про повернення відчуженого на аукціоні майна до ліквідаційної маси боржника передбачає також стягнення з боржника на користь переможця аукціону одержаних за правочином коштів. Таке стягнення не є задоволенням окремої позовної вимоги, а є необхідним наслідком визнання недійсним правочину та задоволення вимоги про застосування реституції, хоч і сформульованої позивачем в усіченому вигляді, який охоплює тільки ту частину, яка стосується повернення відчуженого боржником майна. Протилежне застосування статті 216 ЦК України порушуватиме засади пропорційності та покладатиме на відповідача (покупця, переможця аукціону) непропорційний тягар у вигляді позбавлення його майна без повернення / відшкодування всього, що інша сторона одержала на виконання недійсного правочину.
Ураховуючи наведене, тлумачення статті 216 ЦК України дозволяє стверджувати, що позивач особа, якій належить право на оскарження результатів аукціону у справі про банкрутство, заявляючи за наслідком визнання недійсними результатів оспорюваного аукціону та договору купівлі-продажу вимогу про повернення боржнику переданого за недійсним правочином майна або відшкодування вартості майна, фактично заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію навіть у тому випадку, коли буквально позивач вимагає лише повернення йому майна, відчуженого за недійсним правочином, оминаючи мовчанням питання повернення відповідачу отриманого за таким правочином самим позивачем. У цьому випадку переможець аукціону є стягувачем у частині рішення про повернення йому переданого ним за недійсним правочином майна або відшкодування його вартості.
Враховуючи зазначене вище та те, що керуючою реалізацією майна ОСОБА_5 на аукціоні було відступлено право вимоги ОСОБА_1 за судовими рішеннями у справі № 927/987/24(927/1114/24) та № 927/987/24(927/345/25), яке нерозривно пов`язано з фізичною особою, а відступлення права на отримання заробітної плати не допускається, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання недійсним укладеного на електронному аукціоні права вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Перемога 1991» на суму 219 038,58 грн.
Разом з цим, суд виснує про необхідність застосування реституції, а саме, зобов`язання арбітражної керуючої Коренчук Т.О. повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 60001,00 грн, сплачені за результатами аукціону №BRE001-UA-20250925-50468 від 15.10.2025 року.
Щодо позовної вимоги про визнання відсутнім у ОСОБА_2 права вимоги до ТОВ «Перемога 1991» на суму 219 038,58 грн, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25), та відповідно, визнання наявним у ОСОБА_1 права вимоги суд зазначає наступне.
У постанові Велика Палата Верховного Суду від 22.09.2022 року у справі № 462/5368/16-ц зазначила про те, боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку.
В ухвалі від 10.08.2022 року у справі № 904/6689/21, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 905/2260/17, про відсутність підстав для відступлення від висновків у якій Велика Палата Верховного Суду зазначила у своїх постанові у справі № 916/1415/19 та ухвалі від 23.03.2021 року у справі № 903/451/20, Касаційній господарський суд вважає що, звертаючись до суду з позовом про визнання відсутнім права вимоги у відповідачів до позивача та кореспондуючого цьому праву обов`язку стосовно оплати послуг щодо розподілу електричної енергії, позивач прагне підтвердження судом відсутності права у відповідачів на стягнення з нього грошових коштів. У цьому контексті перш ніж вдатися до аналізу питання про ефективний спосіб захисту порушеного права, має бути вирішено питання про те, чи існує у позивача право чи інтерес, про захист якого він просить, і чи мало місце його порушення з боку відповідачів.
Враховуючи те, що судом встановлено порушення керуючою реалізацією майна Коренчук Т.О. відступленням на аукціоні особистих невід`ємних прав ОСОБА_1 , пов`язаних з його особою та задоволенням позовних вимог в цій частині, суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання відсутнім у ОСОБА_2 права вимоги до ТОВ «Перемога 1991» на суму 219 038,58 грн, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25), та відповідно, визнання наявним у ОСОБА_1 права вимоги.
Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Частиною другою статті 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.
Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.
Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України.
Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі № 910/11664/20). 
Справи позовного провадження (що розглядаються в межах справи про банкрутство в порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства) мають суб`єктний склад сторін спору, що визначається ГПК України. 
Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Згідно статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Позивач просив залучити до участі у справі арбітражного керуючого Деяку Ярослава Михайловича, якого ухвалою суду від 03.12.2025 у справі №927/987/24 було призначено керуючим реалізацією боржника – Лаврінця Віктора Олексійовича. 
При цьому, як встановлено судом кошти в сумі 60001,00 грн за спірним правочином перераховані арбітражній керуючій Коренчук Тетяні Олександрівні, що підтвердив у письмових поясненнях арбітражний керуючий Деяка Ярослав Михайлович та не спростовано учасниками судового процесу.
Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача суд відмовляє у позові до такого відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).
Враховуючи те, що арбітражний керуючий Деяка Ярослава Михайловича не є належним відповідачем у справі, суд відмовляє у позові до співвідповідача - арбітражного керуючого Деякі Ярослава Михайловича.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд виснує про часткове задоволення позовних вимог.
Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які він очікує понести в зв`язку з розглядом даної справи становить 25000,00 грн. Повідомив про намір подати належні докази у підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в порядку частини 8 статті 129 ГПК України, протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
За таких обставин, на момент ухвалення судового рішення, в суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
У відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
У підтвердження інвалідності ІІ групи ОСОБА_1 до позовної заяви надав довідку до акту медико-соціальної експертної комісії та посвідчення.
Враховуючи зазначене, судовий збір в сумі 7267,20 грн слід покласти на відповідача-1 та відповідача-2 у рівних частинах та стягнути в дохід держбюджету.
Керуючись ст. 14, 73-80, 86, 123, 124, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Визнати недійсним укладений 15.10.2025 року на електронному аукціоні правочин із відчуження (відступлення) права вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» (код ЄДРПОУ 34878870, вул. Льотна, буд. 3, кв. 96, м. Чернігів, 14033) на суму 219 038 (двісті дев`ятнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 58 копійок, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі №927/987/24(927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі №927/987/24(927/345/25), що оформлений протоколом №BRE001-UA-20250925-50468 про результати аукціону від 15.10.2025 року та актом про придбання майна на аукціоні №BRE001-UA-20250925-50468 від 20.10.2025 року.
3. Зобов`язати арбітражну керуючу Коренчук Тетяну Олександрівну (РНОКПП НОМЕР_3 , вул. Є. Коновальця, буд. 36Д, офіс 4Г, м. Київ, 01133) повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційна адреса: АДРЕСА_3 ) кошти в сумі 60001,00 грн.
4. Визнати відсутнім у ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» (код ЄДРПОУ 34878870, вул. Льотна, буд. 3, кв. 96, м. Чернігів, 14033) на суму 219 038 (двісті дев`ятнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 58 копійок, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25).
5. Визнати наявним у ОСОБА_1 право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога 1991» на суму 219 038 (двісті дев`ятнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 58 копійок, яке виникло на підставі рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/987/24 (927/1114/24) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.05.2025 у справі № 927/987/24 (927/345/25).
6. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційна адреса: АДРЕСА_3 ) в дохід Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у Черніг.обл/тг мЧернiгiв/22030101, код отримувача 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), UA098999980313121206083025739, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в сумі 3633,60 грн.
7. Стягнути з керуючої реструктуризацією – арбітражної керуючої Коренчук Тетяни Олександрівни (РНОКПП НОМЕР_3 , вул. Є. Коновальця, буд. 36Д, офіс 4Г, м. Київ, 01133) в дохід Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у Черніг.обл/тг мЧернiгiв/22030101, код отримувача 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), UA098999980313121206083025739, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в сумі 3633,60 грн.
Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.
8. У позові до Керуючого реалізацією майна боржника Деякі Ярослава Михайловича - відмовити.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк та в порядку, встановлені ст.256, ст.257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 27.01.2026.

Суддя М.В. Фесюра 

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua